66 J. c. MOBERG, OM LIAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



Acteeonina Natliorsti n. sp. 



TaH. II, fig. 47. 



Ehuru mynningspartiet å intet af mina exemplar är alldeles helt, finnas dock flere 

 med columellan så pass bevarad, att jag med säkerhet kan uppgifva, att veck saknas å 

 densamma, hvadan slägtbestämningen torde få anses säker. Arten är af obetydlig storlek; 

 i allmänhet cirka 3 mm. lång, ofta mindre, undantagsvis ända till 5 mm. i längd. Den 

 synes ej ha uppnått mer än 8 Va ä 4 vindningar. Initialvindningen är glatt, rundad och 

 venstervriden, under det att de öfriga vindningarne äro högervridna. Den utdragna spiran 

 får derigenom ett något stympaclt utseende. Yttersta vindningen stor, upptagande % 3- 

 7io af hela längden. Spiran är trappformigt anordnad. Undantagandes initialvindningen 

 är hvarje vindning mot gränsen af föregående försedd med en mycket låg valk, genom 

 en djup fåra skild från öfriga delen af vindningen, öfver hvilken den höjer sig med ett 

 lodrätt parti. Detta sammanstöter i skarp kant med valkens öfi'e, ej fidlt horizontela 

 del, hvilken är åtminstone 2 å 3 gånger så bred som den lodräta. Under valken vidgar 

 sig yttersta vindningen ej obetydligt, så att snäckan får en något äggrund form; här- 

 igenom skiljer den sig väl från den annars mycket liknande Ortliostoma decoratum Martin 

 (Infra Lias, p. 71, pl. 1, fig. 11 — 12), hvilken har vindningarne mera jemntjocka och till 

 och med tjockast vid sjelfva valken. Skalet är orneradt med ytterst fina, skai'pa spiral- 

 linier (14 k 20 till antalet); denna ornering når dock ej ända till valken, utan upphör der, 

 hvarest snäckan har sin största tjocklek. De spirallinier, som äro närmast spindeln, äro 

 gemenligen kraftigare än de öfriga, hvilka ofta till största delen utplånas. Längre upp 

 än på yttersta vindningen äro de knappast synliga. Utom spirallinier kunna stundom 

 iakttagas ännu finare oregelbundna tvärstrinimor (tillväxtstrimmor). Den ofvan omtaldta 

 valken tyckes å det öfre, nära vågräta planet ha knappast skönjbara tvärstrimmor. Genom 

 yttersta vindningens inbugtning nära columellans spets blir mynningen något vidgad, så 

 att den der erhåller sin största bredd; dess främre ända är rundad, ej utdragen. 



Utom med den nyss omnämda Ortliostoma decoratum Martin, företer vår art ej 

 obetydlig likhet med Orthostoma striatum Piette (se följande). Denna skall dock enligt 

 beskrifningen ha utdragen spira och bestå af 6 vindningar. Såsom specifikt uppgifves 

 äfven att den nära sömmen har 2 spirallinier ä valkens öfre del (sur la rarape), en 

 egenskap, hvartill jag ej kan finna något liknande hos Act. JSfathorsti. Ortliostoma terebrans 

 DuMORTiER (Etudes paléont., p. 37, pl. 16, fig. 11) är ock mycket lik, men är ej så konvex 

 nära sömmen samt har spiran mera utdragen än vår art. Den består äfven af ett större 

 antal vindningar. IWnatella puUa KoCH och Dunker (sådan den afbildas af Andree i 

 Jurageschiebe, t. 13, fig. 3) synes nästan alldeles lik vår art, såväl till form som ornering, 

 men saknar valken vid vindningens öfre kant. Detta skulle möjligen kunna bero på 

 bevaringssättet. I alla händelser visar sig dock Koch und Dunkers afbildning (Bei- 

 träge, t. 2, fig. 11) mycket afvika från vår art. 



Arten förekommer ej så sällsynt vid Kurremölla. 



Den är äfven funnen på Bornholm (i »lose Stene, Ronne Strand» och troligen äfven 

 i block från Rosmandebaek). 



