KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 6. 67 



Actseonina striata Pjette sp. 



Figuren i tcxtcu ') (och tafl. II, fig. 49?) 

 1865 Orlhostoma striatiun, Terquem et Piettb, Lias iufcrieur, p. 41, pl. 4, fig. 12 — 14. 



Teiiiligcu lik föregående och i alliiiänhct obetydligt större, utmärker sig denna art 

 genom en mera utdragen spira samt något olika ornering. Snäckan består af 4 k 5 

 vindningar, således något tlera än å den förra. Afven här bildas vid vindningarnes 

 öfversta del en låg valk, genom en stark spirallinie skild från undre delen. Valkens 

 öfversta del, som är helt smal, prj^des af två spirallinier, af hvilka den yttre är särdeles 

 stark, den inre åter svag, rätt ofta försvinnande. Genom dessa spirallinier tyckes valken 

 nästan trappformigt uppstiga till öfre vindningen. Närmast under valken är skalet glatt. 

 Derefter komma öfver hela undre delen talrika, fina, skarpa spii^allinier, liksom å före- 

 gående art. Det glatta mellanrummet är ungefär dubbelt så bredt som afståndet mellan 

 två af dessa sistnämda spirallinier. Vindningarnes hvälfning är jemnare, ej fullt så stark 

 som hos Act. J^athorsti, hvadan ock största diametern hos Aet. striata befinner sig be- 

 tydligt lägre ned. 



Det å tafl. II, fig. 49, afbildade exemplaret öfverenstämmer till sin habitus full- 

 komligt med mina öfriga exemplar af denna art, men de spirallinier å valken, efter 

 hvilka arten har sitt namn, har jag ej dera kunnat upptäcka. Exemplaret är nästan 

 dubbelt så stort som de öfi'iga, men dock sämre bevaradt. Enligt min erfarenhet är 

 partiet närmast sömmen den del af skalet, som oftast på ett eller annat sätt åverkats 

 vid fossilifieringen. Jag tror derföre, att man ej kan fästa alltför stor vigt vid beskaf- 

 fenheten af nämda parti, utom i de fall, då fossilen verkligen visa sig äfveii här vara 

 väl bevai'ade. 



Anföres af Terquem och Piette såsom mycket sällsjmt i lag med Am. angulatus. 



Åtminstone 4 väl bevarade exemplar äro anträffade vid Kurremölla. 



Actseonina sp. 



Tafl. II, tig. 48. 



Slägtbestämningen osäker. Snäckan, som hastigt tilltager i tjocklek, består af föga 

 mer än 3 vindningar. Den yttersta af dessa upptager mer än ''/j af hela längden. Spiran 

 är också mycket låg samt har venstervriden embryonalvindning. Sömmen tydlig, något 

 nedsänkt. Mynningen är upptill smal, nedtill (framtill) vidgad, rundad. Yttre läppen, 

 som är mycket lajderad, tyckes i sin öfre del vara föga hvälfd. Skalet visar spår af 

 talrika, ytterst fina spirallinier, hvilka dock å mitt exemplar äro nästan utplånade, hvadan 

 de ej kunnat angifvas å afbildningen. Nära mynningen finnas ett par gröfre tvärveck. 



') Originalet tillhör Lunds Universitets Geologiska Museum. 



