KONGL. SV. VET. AKADEMIEN.^ HANDLINGAU. BANP. 22. N:0 6. 71 



Till längd och forin tyckas mig mina exemplar mest likna den i lag ined Avi. 

 Jamesoni börjande B. ti,ml>ilicat'us Blainville. En identifiering med denna art skulle dock 

 endast vara en gissning och således värdelös. 



De ofvan beskrifna fossilen härröra båda från Kurremölla. Från Rödmölla före- 

 ligger desslikes ett exemplar, som möjligen också hör till denna art. 



VERTEBRATA. 

 Pisces. 



Acrodus nobilis Agassiz. 



TiiH. II, iig. 50. 



1833—1843 Acrodus nohilis, Agassiz, Poissons fossiles, T. III, p. 140, pl. 21, fig. 1. 



Endast en isolerad tandkrona har anträffats. Den består af ett gråsvart, glänsande, 

 särdeles sprödt material samt är vid ena ändan något defekt. I sitt nuvarande skick 

 har fossilet en längd af 21 mm.; dess största tjocklek (höjd) är 6 mm., stöi"sta bredden 

 är 11 mm. Det består af två, något olika pai-tier. Det största af dessa har 13 mm:s 

 längd; pä detsamma komma ock ofvan anförda maximihöjd och -bredd. Dess omkrets är 

 i det närmaste elliptisk; ofvansidan rundad, kullrig; öfversta delen bildar dock en tem- 

 ligen stor, plan yta. På fossilets oskadda ända ses detta hufvudparti vid ena sidan ut- 

 löpa i ett mindre, nästan triangulärt parti, hvars största såväl bredd som höjd är föga 

 mer än hälften af hufvudpartiets. Höjden aftar så småningom, om ock ej alldeles regel- 

 bundet, mot spetsen. Det triangulära partiet är högst längs sin midtlinie och sluttar 

 derifrån temligen brant mot båda sidor. A hela ofvansidan är tanden försedd med de 

 för slägtet karakteristiska, fina, upphöjda strimmorna. Dessa äro smala, skarpa, den- 

 dritiskt förgrenade, stundom anastomoserande. Från en linie längs tandens midt utlöpa 

 de åt båda sidor. Fossilets bas är svängd, så att den vid hufvudpartiet synes något 

 npplyftad öfver den öfriga delens plan. På grund af det sätt, på hvilket fossilets olika partier 

 sluta sig till hvarandra, blir ena långsidan nästan rak eller rättare blott svagt konvex, under 

 det att den andra blir starkt bugtig. Längs den raka kanten är undersidan starkt urgröpt. 

 Denna urgröpning fortsätter, om ock något svagare, äfven på det triangulära partiets 

 bas. Urgröpningens tvära afbrott å motsatta ändan synes derföre antyda, att äfven der 

 ursprungligen funnits ett, med det förut omtalade analogt, mindre flj^gelparti. 



Arten anföres af Agassiz från Lyme Regis. Med exemplar frän denna fjnidort 

 öfverensstämmer det vid Kurremölla anträffade särdeles väl. 



Dumortier omtalar arten från lagen med Am. angulatus och Am. Bucklandi. 



Lämna? 



Vid bearbetandet af material från Kurremölla, observerades en liten spetsig, tunn 

 och smal tand, möjligen tillhörande ofvanstående slägte. Den förlorades dock innan den 

 hunnit närmare undersökas. 



