KONGL. 8V. VKT. AKAUEMIEN.s IIANDLINGAK. BANIJ. 22. N:(J 6. 77 



Jeiiiföra vi sälinida den vid Kurrcmölla anträäade faunan niud dem, som förut af 

 LuNj^GKEN beskrifvits från olika lager i nordvestra och mellersta Skäne, finna vi att af hela 

 det ej obetydliga antalet arter, som från alla dessa lager anföras, endast två äro gemen- 

 samma för sydöstra Skåne och öfriga delar af provinsen. Dessa arter äro Avicula in- 

 lequivalvis och Ostrea arcuata ^). Den förstnämda har allt för stor vertikal utbredning, att 

 man på den skulle kunna basera en jemförelse; den senare åter förekommer hos oss utom 

 i det här beskrifna området, endast i nordvestra Skånes öfversta kända lager, eller Am.- 

 monitbanken vid Dompäng och Döshult. Om någon verklig öfvereiisstäramelse mellan 

 s^alöstra Skånes Lias och någon annan af provinsens stenkolsförande bildningar kan det 

 sålunda, efter hvad vi hittills känna, ej blifva tal. 



Vända vi oss vidare till närmaste Liasområde i SO, det vill säga till Bornholm, 

 iinna vi deremot en så godt som fullständig öfverensstämmelse. En jemförelse mellan de 

 båda områdena måste naturligtvis bli desto tillförlitligare, ju bestämdare de data äro, som 

 kunna läggas till grund för densamma. Af denna orsak vill jag i det följande endast 

 taga hänsyn till de fossil, som med full säkerhet kunnat bestämmas. Senaste, mera till- 

 förlitliga uppgifterna om Bornholms Liasfauna äro lemnade 1879 af Lundgken i hans Jura 

 på Bornholm ^). Sedermera gjorda fynd ha betydligt ökat det då tillgängliga materialet. 

 Såväl härigenom, som på den gi'und att fossilen från Kurremölla erbjödo ett synnerligen 

 präktigt jemförelsematerial, har jag vid en förnyad undersökning, visserligen å ena sidan 

 sett mig nödsakad sammanföra eller i någon mån ändra bestämningen af några af de förut 

 anförda fossilen (se härom min Artbeskrifning), hvarigenom antalet bestämda arter något 

 minskades, men å andra sidan funnit några n}^a, så att hela antalet fullt bestämda arter nu- 

 mera uppgår till 17. Af dessa äro nu 14 äfven anträffade vid Kurremölla. Endast 3 arter, 

 nämligen Leda texturata Tekquem et Piette, Cyj^rina cardioides Lundgren och Cardinia 

 crassiuscula Sow. äro hittills ej hos oss funne. Tager man dock hänsyn dertill, att den 

 förstnämde af dessa arter är ytterst närstående n:ed den vid Kurremölla anträffade Leda 

 Renevieri Oppel, hvilken i öfrigt har samma vertikala utbredning, och att dessa således 

 med allt skäl kunna anses equivalera hvai^andra, skulle vid Kurremölla blott saknas 2 

 arter af hela det antal som anträffats på Bornholm. Om man vidare betänker, att af de 

 14 gemensamma arterna nära hälften (6 stycken) ej äro kända från något annat håll, 

 måste man erkänna att öfverensstämmelsen mellan de båda områdenas faunor är så stor, 

 att man ej kan betvifla likåldrigheten af de bildningar, i hvilka de förekomma. 



Vid min jemföi*else mellan sydöstra Skånes och Bornholms Liasfauna, har jag be- 

 traktat de på Bornholm funna Liasfossilen såsom bildande ett helt, d. v. s. såsom hade de 

 härröi't från ett enda lager — eller måhända bättre, från en komplex af flere, ungefär 

 likåldriga lager. Man skulle måhända tycka att jag härvid gått för långt, då det ju är ett 

 faktum, att dessa fossil mestadels hopsamlats ur lösa block, af mycket skiftande petro- 

 gralisk habitus. Jag anser dock mitt antagande högst sannolikt. På alla i sydöstra Skäne 

 undersökta Liaslokaler visar sig nämligen bergarten vara af i hög grad vexlande natur. 

 Det yttre och det inre i ett block äro ofta, ja till och med oftast, mycket olika. Vissei*- 



') Jag anser nämligen ej, att den från nordvestra Skåne anförda Tancredia securiforinis utan vidare kan få 



antagas identisk rned min varietet Uiicata. Detta gäller naturligtvis äfven för deras vertikala utbredning. 

 -) Se literaturförteckningen. 



