8 ^" 



H. D. J. WAI,LE\GREN, SKANDINAVIENS NEUROPTERA. II. 



Larverna lefva nästan alla i vatten, men alltid i sött, antingen stillastående eller 

 rinnande vatten, men, så vidt man med säkerhet vet, aldrig i hafvet. Dock är det att 

 förmoda det Östersjöns serdeles i vikarne föga salta vatten utgör vistelseort för en och 

 annan arts larver, emedan förf. träffat några arter på kusten af nämnde haf, der icke sött 

 vatten fans i närheten. Likväl har det icke lyckats honom att i hafsvattnet finna några 

 larver. Larverna äro antingen vextätare eller rofdjur. Största delen uppfrä,ta vatten- 

 vexternas blad och spädare stjelkar eller sådana vextfragmenter, som råkat falla ned i 

 det vatten, som utgör larvernas uppehållsort. En del förtära hela bladet, börjande i dettas 

 ena kant, andra deremot förtära endast bladets parenchym och lemna väfnaden i öfrigt 

 alldeles orörd. Andra larver angripa vatteninsekter, smärre crustaceer såsom af slägtena: 

 Daphnia, Lynceus, Cypris o. s. v. men skona icke ens sina likar. De äro ganska glupska, 

 men kunna äfven utan skada fasta ganska länge. Om vattnet skulle uttorka, såsom det 

 under sommaren sker i gropar och smärre vattensamlingar, nedgräfva larverna sig i dyn, 

 sedan de försett sitt rörs båda öppningar med en nätformig spanad, och kunna här lefva 

 i flera dagar. När vattentillgången ökats, framkomma de åter och tyckas ej hafva lidit 

 det ringaste af torkan. Sjelfva utgöra de en behaglig föda för vattenfoglar, vadfoglar och 

 för sötvattensfiskar och mollusker, men äfven för en del vatteninsekter, för larverna till 

 Odonater och Dytiscider. Man skulle kunna tycka, att de tillfölje af uppehållsorten 

 skulle vara helt och hållet befriade från parasitinsekters angrepp, för hvilket de på land 

 lefvande insektlarverna äro utsatta. Så är likväl icke förhållandet. Man har funnit en 

 Ichneumonid-art hafva angTipit larven af åtskilliga arter och en Tachinidlarv hos en Limno- 

 philus-art. Kanske äfven äggen äro utsatte för parasitsteklar såsom man vet det om äggen 

 till åtskilliga Odonater. 



Alla arternas larver bilda snart efter kläckningen ur ägget ett omhölje åt sig, bestående 

 af en silkespånad, deri inväfvas små snäckor, småstenar, sandkorn, vextfragmenter, delar 

 af vatteninsekter o. s. v., likväl så att hvarje art begagnar sitt bestämda byggnadsämne 

 och ej utan nödtvång använder ett annat. Likaledes anbi-inga olika arter på olika sätt 

 byggnadsämnena, i det att somliga lägga dem på tveren, andra på längden och åter andra 

 spiralformigt. Dessa omhöljen äro till formen aflånga och cylindriska, eller aflångt ovala 

 och nedplattade, räta eller något krökta, eller upptill konvexa, merendels öppna i båda 

 ändar, men stundom endast i den ena. Oftast likna de således rör och detta har till- 

 skyndat larverna de svenska namnen: rörmaskar eller äfven husmaskar, med hvilket senare 

 namn de oftast af allmogen betecknas. Larven fyller till större eller mindre del hela 

 röret eller huset, deri han fasthåller sig medelst hakarne på analsegmenterna, men äfven 

 genom första abdominalsegmentets köttiga tuberkler. Skulle huset på något sätt skadas, 

 så repareras det genast och skulle det af någon orsak helt och hållet förstöras, så förfär- 

 digas genast ett nytt. Huset hvilar hos en del arter fritt på bottnen af vattensamlingen, 

 men hos en annan del är det fästadt deri på stenar eller andra föremål. Det sednare är 

 merendels förhållandet hos de arter, som lefva i åar och floder eller sådana vatten, hvilka 

 äro starkt rinnande eller forsande, i annat fall skulle larverne lätt bortföras. De larver, 

 som lefva i fria hus, draga dessa efter sig då de gå från ena stället till det andra eller 

 då de krypa upp för vatten vexterna för att hämta föda. När de så skola röra sig, utsträckas 

 hufvudet och thorax ur huset, så att fötterna kunna begagnas obehindradt, men "vid minsta 



