KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR, BAND. 24. N:0 10. 19 



Beskr. Hane. Kroppen svart; fötterna gula; låren svarta, med gul spets. Vingarna svartbruna; nästan 

 svarta; de främre glest retikulerade med mer eller mindre sammanflytande, orangegula fläckar, af hvilka 2:ne i 

 framkanten äro större än de öfriga och de i disken äro nästan punktformiga ; nerverna svarta Bakvingarne 

 mattare svartbruna, med spår till brungul retikulation i vingspetsen. Hanens analbihang likna följande arts, 

 men de nedre äro mera svällda och helt och hållet svarta. 



4. O clathrata (Kol.). Vingarne orangegula; de främi^e tätt retikulerade med mer 

 eller mindre sammanflytande, bruna streck; de bakre blekare, med en stor rundad, oftast 

 med framkanten sammanhängande, brun fläck i disken, bruna, långsgående flammor från 

 basen och bruna fläckar i utkanten; fötterna gula, låren mot basen svarta. L. e. vsp. 

 25—35 mill. 



Oligostomis clathrata Kol. Gen. & Sp. I. 82. Wallengr. Ent. Tidskr. 1880. 68. Neuronia 

 clathrata M'Lachl. Kev. & Syn. 18. t. 2. Hag. Beitr. z. Kennt. d. Phryg. pag. 11. 



Arten är i södra och mellersta Sverige allmännare än O. reticulata, men huru högt den 

 går mot norden är ännu ej kändt. Från Odalen, S. Varanger och Saltdalen i Norge hafva 

 vi sett arten, men ännu ej från Lappmarkerna. Flygtiden infaller i Juli och Augusti månader. 



Beskr. Båda könen till färgen lika. Arten liknar till färgen O. reticulata, men alla fötterna äro gula, 

 endast låren mot basen svarta eller svartaktiga och bakvingarne hafva i disken en stor, svartbrun, rundad fläck, 

 som likväl ofta sammanhänger med vingens framkant och således bildar ett mot vingens inkant afbrutet tverband ; 

 dessutom utgå från vingbasen och sträcka sig mot närande fläck en eller flera svartbrunaktiga, mer eller mindre 

 skarpa flammor eller strålar; derjemte äro bakvingarne mot spetsen och utkanten knapt retikulerande med brunt. 

 Nedre analbihangen hos c/' bestå af en utåt svälld, inåt konkav, stor basdel, som upptill är försedd men en stark, 

 inåtkrökt tand, hvilken är i spetsen brungul, hvaremot bihanget i sin helhet är svart; sista buksegsegmentet 

 utan tänder. 



3. Slägtet: NEURONIA Leach. 



Framvingarnes ulnargren enkel hos båda könen. Ur den fria spetsen af bakvingarnes 

 subradialfält utgå blott följande 2 nervgrenar ^ carpal- och metacarpalgrenarne, hvaremot 

 sesamoidgrenen utgår från diskfältet. Samma vingars dorsalnerv är delad i 2 grenar 

 innanför eller invid den tvernerv, som sammanbinder den med subdorsalnerven, och radial- 

 grenen är starkt, nästan S-formigt krökt; subradialfältet skjuter ej utöfver utan slutar 

 innanför diskfältets hörn; glenoidal- och styloidgrenarne komma hos båda könen ur disk- 

 fältet skilda från hvarandra; den förre är hos o^ enkel, men hos 9 är den oberoende 

 nerven ej en gren af glenoidalgrenen utan utgår sjelfständigt ur diskfältet och är vidt 

 skild från sistnämnde gren. Framvingarnes membran med gles, föga märkbar hårighet, 

 i vingfälten fint granulerad. Framvingarne breda, med nästan afrundad spets. Fötterna 

 med temligen starka med tätstående tornar på tibier och tarser. 



Arterna af detta slägte, som lättast skiljes från båda föregående genom subradial- 

 fältets förhållande till diskfältet på bakvingarne och derigenom att oberoende nerven på 

 nämnde vingar utgår hos 9 ej såsom en gren af glenoidalgrenen utan såsom en sjelfständig 

 gren ur diskfältet, uppehålla sig vid dammar och insjöar, men äfven vid åar, der dessas 

 vatten är mera stillastående. Vår fauna eger ej mer än följande 2 arter: 



1. N. lapponica (Hag.). Vingarne hvitgrå; de främre retikulerade med bruna, 

 mer eller mindre sammanflytande streck, samt i inkanten med 1 men i framkanten med 

 2 större bruna fläckar; de bakre med 2 större bruna fläckar i framkanten; fötterna gula, 

 låren åtminstone undertill svartaktiga. L. e. vsp. 30 — 37 mill. 



