22 H. D. J. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUEOPTERA. II. 



analbihangen, som hos båda arterna äro mycket olika. Af Linné sammanblandades de 

 med hvarandra och så har varit fallet ända till dess Hagen påvisade analbihangens 

 olikhet. Afven olikhet i nervulationen arterna emellan förefinnes hos ?, såsom nedanföre 

 skall visas. 



1. Ph. grandis (Lin.). Antennerna lergula, med bruna ringar; abdomen ofvan brun, 

 undertill brungul; framvingarne grå, retikulerade och skuggade med brunt samt försedda 

 med 2 hvita punkter och derjemte hos ? med långsgående svartaktigt band; hanens öfre 

 analbihang långa, cylindriska, utstående, mot spetsen krökta inåt och nedåt; oberoende 

 nerven på honans bakvingar är en gren af glenoidalgrenen, och denna sednare åter sällan 

 utanför diskfältet förenad med styloidgrenen i en mycket kort, gemensam stam. L. e. vsp. 

 39—60 mill. 



Phryg. grandis Lin. F. S. 1485. S. N. I. 2. 909. Burm. Handb. II. 2. 934. Zbtt. Ins. 

 Lapp. 1061 (p. p.). Rämb. Neur. 470. Brauer. Neur. Austr. 45. Hagen Zin. Ent. V. 336. 

 M'Lachl. Rev. & Syn. 21. t. 3. Tr. Br. 13. t. 9. f. 1. Wallengr. Ent. Tidskr. 1880. 71. Tri- 

 chostegia grandis Kol. Gen. & Sp. I. 84. 



Anm. Ehuru Linné otvifvelaktigt under sin Ph. grandis inbegrep äfven följande art, liksom 

 förhållandet var med Zetterstedt, hafva vi dock icke tvekat att tillägga nu ifrågavarande 

 art det namn han gifvit, såsom numera allmänneligen för arten antaget. 



Under Juni, Juli och Augusti månader träffas arten ganska allmänt vid sjöar och 

 långsamt flytande åar ända in i södra Lappmarkerna, men dess norra gräns är ännu 

 icke med säkerhet känd. Inom Norige förekommer arten ännu vid S. Varangerfj orden 



(Schöyen). 



Beskr. Antennerna lergula, med bruna ringar. Hufvudet gråbrunt, med länga, gråa här. Palperna 

 gulbruna. Thorax mörkbrun, framtill tätt beklädd med långa, grä hår. Fötterna lergula, tibierna och tarsernas 

 leder i spetsen bruna. Abdomen ofvantill brun, undertill lergul ; sista segmentet hos c/' undertill i midten utdraget 

 i en bred, tungformig spets, men hos $ djupt deladt och sidoloberna utlöpande i en skarp spets. Hanens öfre 

 analbihang länga, cylindriska, utstående, mot spetsen krökta inåt och nedåt, i sjelfva spetsen tilltjocknade; de 

 nedre analbihangen qvadratformiga, tvera och tätt sammanliggande. Bakvingarne hos båda könen gråbruna, mot 

 basen blekare; omkring nervernas utlopp en bred svartaktig infattning. Framvingarne hos ef' brunaktigt askgrå, 

 med oregelbunden, nätformig, brunaktig teckning, bruna skuggningar oeh bruna nerver, vid basen af 3:e apikal- 

 fältet en rund, hvit fläck; i 6:e apikalfältet en afläng sådan fläck och i ulnarvinkeln en annan blek fläck, som 

 sträcker sig ut mot arculus. Framvingarne hos $ äro mera askgrå och mera bruntöckniga, med ett bredt, långs- 

 gående, svart band, som sträcker sig frän vingbasen till nära utkanten och pä midten är genombrutet af deu 

 bleka fläcken vid ulnarvinkeln; de båda hvita fläckarne finnas pä samma ställen, som hos hanen. 



Ägget är grönaktigt. 



Larven är blekt rödhvit: hufvudet med 3 svarta linier, af hvilka den mellersta är rät, men de öfriga 

 genombrutna och bakåt convergerande ; pronotum med svartaktiga kanter. 



Larvhuset består af 5 — 8 mill. länga och ända till 3 mill. breda bladstycken, spiralformigt lagda merendels 

 från höger till venster och sällan tvertom. Bakre ändan, som är mer eller mindre tver, är försedd med vext- 

 stänglar, hvilka stundom räcka ända till 6 mill. utom sjelfva huset. Längden af huset är 50 — 60 mill. 



2. Ph. bipunctata (Retz). Antennerna mökbruna, med svarta ringar; abdomen 

 ofvan svartbrn, undertill blekare; framvingarne brungrå, retikulerade och skuggade med 

 brunt samt försedda med 2 hvita punkter och hos ? derjemte med ett långsgående afbrutet 

 svart band; hanens öfre analbihang långa, cylindriska, utstående, uppåt- och utåtrigtade; 

 oberoende nerven på honans bakvingar är en gren af styloidgrenen och denne sednare 

 åter utanför diskfältet förenad med glenoidalgrenen i lång, gemensam stam. L. e. vsp. 

 35—55 mill. 



Phry. bipunctata Retz. 55. Ph. grandis Zett. Ins. Lapp. 1061 (p. p.). Ph. fulvipes BuRM. 

 Handb. II. 2. 934. Ph. striata Hagen. Lin. Ent. V. 363. Brauer Neur. Austr. 45. M'Lachl. 

 Tr. Br. 14. t. 9. f. 2. Rev. & Syn. 23. t. 3. Phr. bipunctata Wallengr. Ent. Tidskr. 1880. 73. 

 Trichostegia striata KoL. Gen. & Sp. IL 285. 



