34 H. D. J. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUROPTERA. II. 



bredare, med något tverare utkant, föga spetsiga, mörkt halmgula, mer eller mindre tätt 

 spräckliga af brunt eller svart, stundom nästan enfärgadt brungula, men alltid långs fram- 

 kanten bleka och ej spräckliga; subradialfältet på bakvingarne skjutande inåt förbi ulnar- 

 fältets tvernerv med ungefär hälften af sin längd. L. e. vsp. 30 — 40 millim. 



Phryg. ?i?r/ropiinctata Retz. Nomeacl. 55. Liinnoph. Uneola Ramb. Nevr. 474. Pliryg. nto- 

 maria Fabr. E. S. II. 78. Grammotaulius atomarhis KoL. Gen. & Sp. I. 39. Brauer Neur. Austr. 

 52. f. 95. 96. M'Lachl. Tr. Br. 26. t. 9. f. 9. Rev. & Syn. 39. t. 5. Phyg. irroraia Zett. Ins. 

 Lapp. 1063. 



Samtidigt med föregående förekommer denna art allmänt i södra och mellersta land- 

 skapen af Sverige. Den anföres af Zetterstedt såsom sällsynt i Lappmarkerna och förf. 

 har ej ännu sett den från Norge. 



Beslr. Antennerna rödgula. Hufvud ocli thorax gråaktiga, den sednare ofvantill med brunaktiga sidor. 

 Abdomen ofvan brun, undertill mer eller mindre ockragul. Coxoe, palper och fötter gula; de sednares tornar 

 svarta. Kroppens hårighet gulgrå. Framvingarne ej så långsträckta och smala som hos föi^egående art, utan 

 utåt bredare och deras utkant mera tver, hvarföre de ej äro sä spetsiga eller lancettlika som föregåendes; 

 färgen är mera mörkt halmgul och vanligen öfver allt utom långs framkanten mer eiler mindre tätt spräcklig af 

 brunt eller svart; ofta är en smal rhombisk fläck i disken och en annan vid diskens tvernerver fria från spräck- 

 lighet. Sällan saknas den bruna spräckligheten och stundom är den så tät och sammanflytande, att vingfärgen 

 blir helt brun, blott genomskuren af blekare nerver. Bakvingarne hyalina, mot spetsen temligen bredt gulaktiga; 

 sesamoidgrenen bredt kantad med svart eller brunaktigt; subradialfältet skjuter inåt förbi ulnarfältets tvernerv 

 med ungefär hälften af sin längd. Öfre analbihangen hos o^ gula, breda, i spetsen med en djup, bred och half- 

 cirkelformig utskärning, så att 2 vidt skilda delar bildas, hvaraf den öfre är bred och ganska trubbig och den 

 nedre smalare och kortare samt spetsig; på inre sidan äro dessa bihang konkava och i kanterna tandade; 

 mellersta analbihangen ligga strax under de förra och skjuta utom de förras inskärning; de äro länga, blad- 

 forniiga och i spetsen rundade ; de nedre bihangen äro vid basen breda, utåt smalare och spetsiga, något krökta, 

 med bleka här. Öfre analvalvlerna hos $ likna dem hos föregående art, men analtuben är bredare, i undre 

 kanten något konkav samt i spetsen rundad och nedböjd. 



Var. ptmctata. Framvingarne gråbruna, med tätståenda, runda, bleka, hälft genomskinliga brunaktiga 

 punkter, en större, nästan fyrsidig blek fläck i disken och en ännu större, oregelbunden dylik fläck omkring 

 diskens tvernerver; långs framkanten bleka och enfärgade. För öfrigt är denna var. till alla delar lik hufvud- 

 formen. En o^ från Östergötland, der den blifvit funnen af framlidne Apotekare Hamnström. 



3. G. signatipennis M'Lachl. Antennerna rödgula eller brunaktiga; thorax svart- 

 aktigt brun; coxsb svarta eller mörkbruna; fötterna lergula, med svarta tornar; framvingarne 

 utåt bredare, med något tverare utkant, temligen trubbiga, brunrökiga eller mörkt halm- 

 gula, mellan nerverna brunspräckliga i disken, stundom enfärgadt brungula; subradial- 

 fältet på bakvingarne skjutande inåt förbi ulnarfältets tvernerv med knapt hälften af sin 

 längd. L. e. vsp. 30 — 36 millim. 



Grammotaulius signatipennis M'Lachl. Rev. & Syn. Suppl. I. 4. t. 31. c/'. Suppl. II. 17. c/' $. 

 G. sibiriats M'Lachl. 1. C 40. t. 5. 9- G. interrogationis KoL. Gen. 3. Sp. I. 40. var. /J. 



Under Juni, Juli och Augusti månader träffas arten ganska sparsamt i de nord- 

 ligaste och mellersta landskapen af vår halfö. 



Beskr. Antennerna rödgula, med brunaktig anstrykning eller nästan helt brunaktiga. Hufvud, thorax 

 och abdomen s vartaktigt bruna; coxse svarta eller mörkbruna; palper och fötter lergula; låren stundom bruna; 

 de 4 bakre tibierna och farserna i spetsen mer eller mindre brunaktiga; tornarne svarta. Framvingarne utåt 

 bredare än hos föregående art och i spetsen trubbigare, brunaktiga eller mörkt halmgula; långs framkanten och 

 inkanten oflilckade, men i ulnarfält, diskfält och subradialfält samt framom detta temligen tätt brunspräckliga; 

 vidare mot vingspetsen samt omkring sesamoidgrenen och emellan glenoidal- och ulnargrenarne likaledes brun- 

 spräckliga, dock här glesare; i diskfältet finnes en -större eller mindre afläng, hälft genomskinlig, blekare flack 

 och nära främre hörnet af ulnarfältet en dylik punkt. Stundom äro vingarne nästan enfärgade. Vingnerverna 

 bleka, mot utkanten brunaktiga. Bakvingarne hyalina, mot spetsen grågulaktiga, sesamoidgrenen bredt kantad 

 med brunt eller svartaktigt; subradialfältet skjuter inåt förbi ulnarfältets tvernerv med knapt hälften af sin längd, 

 öfre analbihangen hos a^ lergula, korta och breda, i utkanten rundade och svarttandade; nära nedre kanten 



