KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 24. N:0 10. 35 



finnes en tand något längre än de öfriga, hvarigenom ofvauföre denne en något större fördjupning uppkommer än 

 emellan de öfriga tänderna; mellersta analbihangcn skjuta ej utom de öfre och äi'o lerfärgade, korta, breda, något 

 triangulära och i nedre kanten konkava; de nedre bihangen små, räta, laniellformiga, lergula, med breda fransar 

 och en lång hårpensel i spetsen. Öfre analvalvlerna hos $ mycket korta och rundade; emellan dessa sitta vid 

 ryggsidan 2:ne smala, divergerande och cylindriska bihang, som saknas hos föregående arter af s lagtet; analtuben 

 är bred, nästan jemubred, brunaktig, rät, i spetsen tver och der vid midtcn något inskuren. 



3. Slflgtet: GLYPHOT^LIÖS Steph. 



Sporrarne hos bada könen lika och normala: 1, 3, 4. Fötterna teinligen långa; 

 framtarsernas l:a led hos båda könen normal, ungefär dubbelt så lång som den 2:a. 

 Vingarne hos båda könen lika utvecklade; de främre långsträckta, utåt småningom utvid- 

 gade, i utkanten tvera, vågiga med en mer eller mindre djup utskärning framom anal- 

 hörnet; membranen knapt gratulerad och utan vårtor; glenoidal- och styloidgrenarne utgå 

 ur diskfältet skilda från hvarandra. Bakvingarne bredare än de främre; i utkanten bakom 

 vingspetsen knapt och grundt utskurna; sesamoid- och glenoidalgrenarne utgå ur disk- 

 fältet vidt skilda från hvarandra; subradialfältet sträcker sig inåt antingen till inidt för 

 eller teinligen förbi den ulnarfältet tillslutande tvernervens utgångspunkt ur diskfältet; 

 2:a apikalfältet vanligen bredare än det 4:e, som är tvert och tillslutet af en perpendikulär 

 tvernerv; glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur diskfältct och subradiaJ- och carpal- 

 grenarne ur subradialfältet, alla vidt skilda från hvarandra; ulnargrenen utgår från tver- 

 nerven bakom dennes midt. Oftast finnes emellan bakvingarnes radialnerv och subradial- 

 gren en tvernerv, hvarigenom radialfältet oftast är utåt slutet. Antennerna kortare än 

 fram vingarne; basleden af hufvudets längd. 



Till slägtet höra de största arter af våra nattsländer och deras larver vistas före- 

 trädesvis i djupa, stillastående eller långsamt flytande vatten. Deras hus äro fi-ia och 

 betäckta af vextdelar, ofta af hela blad. 



I. Bakvingarnes subradialfält sträcker sig inät knapt till midt fur den tvernerv, 

 hvarigenom ulnarfältet slutes. Framvingarne i utkanten vågiga, med en djuj) inskärning 

 framom analliörnet. 



1. G. pellucidiis Retz. Framvingarne gråaktiga (ef), med täta, iner eller mindre 

 sammanflytande svartbruna eller bruna fläckar, en rhombisk, hyalin fläck i disken och en 

 annan af samma färg omkring diskens tvernerver; eller framvingarne blekt grågula (9), 

 med otydligare bruna och hyalina fläckar; pterostigma merendels svartbrunt; bakvingarne 

 hyalina, med svartbrun (ef) eller gulaktig (?) spets. L. e. vsp. 25 — 35 millim. 



Fhryg. pellucida Retz. Nomencl. 55. Pict. Recherch. 146. t. 8. f. 4. Limnoph. pellucidiis 

 MXachl. Tr. Br. 28. t. 28. f. 11. 12. Ramb. Neur. 485. Glypliotaulius pellncidus Kol. Gen. & 

 Sp. I. 37. GhjphotcElius pellucidiis Brauer. Neur. Austr. 52. M'Lachl. Rev. & Syn. 44. t. 4. 



Arten träffas i Juli och Augusti månader i södra och mellersta Sverige, men vi hafva 

 ej sett den ännu från orter norr om Stockholm, ej heller från Norge. 



Beskr. Antennerna bruna, med bleka ringar. Hufvud och thorax of van bruna, med grå här; en något 

 silfverglänsande ring omkring ögonen och 2 dylika parallela linier långs mellanryggen. Abdomen grönaktig hos 

 det lefvande djuret, men mer eller mindre brunaktig efter döden. Fötterna lergula, med svarta tornar; tibiernas 

 och tarsledernas spetsar bruna. Framvingarne hos ef gråaktigt hyalina, med tät, mer eller mindre samman- 

 flytande marmomrering af svartbrunt eller brunt; en hyalin, rhombisk tverfläck i disken och vid diskens tver- 

 nerver en annan af samma färg, mer eller mindre tresidig och stundom sträckande sig ända till vingens inkant. 



