36 H. D. J. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUROPTEEA. II. 



hvarjemte den delas af de mörka nerverna; vid vingens utkant äro några bleka iiäckar, alternerande med bruna. 

 Hos $ ilro tVamvingarne stundom färgade såsom hos c/', men oftast äro de mera enformigt sniutsgulaktiga, med 

 otydligare och färre bruna fläckar samt otydligare hyalina fläckar. Bakvingarne hyalina, i spetsen bredt svart- 

 bruna i(f) eller gulbrunaktiga (9) ; nerverna till större delen bruna (o^) eller gulaktiga ($). Sista ryggsegmentet 

 af abdomen hos ef har 2 djupa, halfmånformiga utskärningar, åtskilda genom ett blekt ställe, men de äro i 

 kanten svalda, svarta och skrofliga; öfre analbihangen, sedda från sidan, äro tresidiga, med uppåtböjd spets; 

 mellersta bihangen nästan triangulära med rundad knapp ; de nedre bihangen breda, trubbiga, i spetsen inåtböjda. 

 Hos 9 finnäs upptill 2 spetsiga, divergerande, något svalda bihang och nedom dessa den från sidorna samman- 

 tryckta, upptill något utskurna analtuben, som har en smal, aflång öppning. 



Larven är stor; hufvudet och de båda främre segmenterna af thorax äro enfärgadt bruna, åtskilda genOm 

 svarta streck; metathorax är ljusare, med 2 svarta fläckar framtill och baktill med 3 trianglar, bildade af små 

 bruna fläckar. Abdomen grönaktig, med långa, talrika respirationstrådar. Fötterna långa, bruna, utan fläckar. 

 Huset är bildadt af vextdelar, vanligast af hela blad, isynnerhet af pil, poppel, björk, ek o. s. v. Bladen grup- 

 peras utan ordning, så att när man ser husen på bottnen af vattnet, skulle man kunna anse dem för en till- 

 fällig samling af blad. Stundom är ena sidan af huset bildad af af ett enda blad; stundom bildas det af blad- 

 bitar och träbitar; stundom af Carex-blad, som då läggas på längden och fästas det ena vid det andra. Mot 

 förvandlingstiden tillslutas husen med ett silkesgaller, hvars hål äro af olika form, men oftast rundade och 

 stundom skyddas gallret medelst träd- eller bladfragmenter, till och med småstenar, hvilka fästas dervid. (Pictet.) 



II. Bakvingarnes subradialfält sträcker sig inåt temligen långt förbi den tvernerv^ 

 hvarigenom ulnarfältet slutes. Framvingarne i utkanten vågiga, ined en blott ganska grund 

 utskärning framom analhörnet. 



2. G. punctatolineatus Retz. Framvingarne blekt lergula, med otydlig, rhombisk 



blekare fläck i disken och likaledes otydlig blek fläck omkring diskens tvernerver, samt 



med svarta fläckar långs dorsal- och ulnarnerverna och ett svartbrunt streck långs sesa- 



moidgrenen; bakvingarne hyalina, i spetsen bredt gulaktiga. L. e. vsp. 50 — 60 millini. 



Phryg. punctatolienata Retz. Nomencl. 56. Glyphotaulms umbraculum Kol. Gen. & Sp. I. 37. 



Limii. Icevis Walk. Br. Mus. Cat. 18. Glyphotxlius pu?ictatolmeatus M'Lachl. Rev. & Syn. 41. t. 5. 



Arten är sällsynt och tillhör mera de norra, än de sydliga provinserna af halfön. 

 Dock träffas den spridd öfver hela halfön under Maj, Juni och Juli månader. 



Beskr. Antenner, hufvud och thorax lergula; framryggen med gula hår; mellanryggens sidor stötande i 

 brunt. Palper och fötter gula, de sednares tornar svarta. Abdomen gul, ofvantill med grå anstrykning. Fram- 

 vingarne blekt lergula, med svarta fläckar långs dorsalnerven och ulnarnerven; ett svartbrunt streck långs sesa- 

 moidgrenen; en otydlig, rhombisk blek fläck i disken och en likaledes otydlig blek fläck omkring diskens tver- 

 nerver; nerverna af grundens färg, mot vingspetsarne mörkare. Bakvingarne hvitaktiga, hyalina, med gulaktiga 

 nerver och bredt gulaktig spets. Öfre analbihangen hos o^ bredt ovala; de mellersta korta, triangulära; de 

 nedre korta, tjocka, cylindriska; båda sednare slagen ganska dolda. Anal delarne hos 9 knapt tydliga. 



Vor. frigida (Hag.), som är förf. obekant, skall hafva framvingarne mörkbruna, med täta, oregelbundet 

 fördelade hvitaktiga, runda små fläckar. (Enligt M'Lachlan funnen i Umeå Lappmark.) 



4. Slägtet: GONIOTAULIUS Kol. 



Sporrarne normla, till antalet lika hos båda könen: 1, 3, 4. Fötterna måttligt långa; 

 framtarsernas l:a lod hos båda könen lika, nästan dubbelt så lång som hvardera af de 

 öfriga, hvilka äro sins emellan nästan lika långa. Vingarne hos båda könen lika utveck- 

 lade; de främre temligen smala, nästan jemnbreda, i utkanten tvera och der helbräddade 

 ej tandade eller insvängda; membranen ej granulerad och utan vårtor; subradialfältet i 

 framkanten rakt; glenoidal- och styloidgrenarne utgå från diskfältet förenade i gemensam 

 stam. Bakvingarne bredare än de främre, i utkanten jemnt afrundade utan någon inskär- 

 ning; subradialfältet litet, dess ini-e början sker utanföre tvernervens för ulnarfältet 

 utgångsjjunkt från diskfältet; 2:a apikalfältet vid grunden betydligt (minst dubbelt) bredare 



