KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 24. N:0 10. 37 



än det 4:e, som der är tillslutet af en rät, ej sned tvernerv; 5:e apikalfältet kort, spetsigt, 

 räcker ej till tvernerven, emedan glenoidal- och styloidgrenarne utgå från diskfältet i 

 temligen lång, gemensam stam; ulnargrenen utgår långt bakom midten af ulnarfältets 

 tvernerv och således närmare bakre hörnet af detta fält. Aldrig någon tvernerv emellan 

 bakvingarnes radialnerv och subradialgren, hvarföre radialfältet alltid är öppet. Abdo- 

 mens buksegmenter utan tänder. 



Antennerna af vingarnes längd; basleden grof, längre än hufvudet. Maxillarpalperna 

 smärta. Framvingarnes nerver ej synnerligen grofva, med gles hårighet; membranens 

 hårighet tilltryckt och gles; subradialfältet kortare än sin stjelk och temligen smalt; 2:a 

 apikalfältet bredare (dubbelt) än det 4:e och bredast; det 4:e nästan smalare än det l:a, 

 som är vid basen snedt, det 3:e nästan lika bredt med det 4:e. På bakvingarne är sub- 

 radialfältet mycket kort, tresidigt, och betydligt kortare än sin stjelk samt slutar inåt 

 temligen långt utanföre det ställe, der ulnarfältets tvernerv utgår från diskfältet; l:a apikal- 

 fältet vid grunden smalt, smalare än det 4:e; det 3:e ungefär lika bredt med det 2:a, 

 men längre och tvåsidigt. x^bdomen från sidoi'na sammantryckt, räcker obetydligt utom 

 de utspända vingarnes analhörn. Pronotum smalare än, men mesonotum bredare än huf- 

 vudet. Tibier och tarser med temligen fina tornar. 



Den enda hithörande arten uppehåller sig vid stillastående vatten eller långsamt 

 flytande åar, hvari larfven lefver i cylindriska, något krökta hus, bildade af fin sand. 



G. vittatus Fabr. Framvingarne brunaktigt gula med ett långsgående, genombrutet, 

 mot utkanten bredare, brunt band, framtill begränsadt af en svartaktig linea; pterostigma 

 föga brunaktigt; bakvingarnes spets gulaktig. L. e. vsp. 16 — 23 millim. 



Phryg. vittata Fabr. E. S. suppl. 201. Pict. Rech. 157. t. 10. f. 4. Zett. Ins. Lapp. 1064. 

 Limnoph. vittata Ramb. Neur. 485. Limnopli. vittatus Brauer. Neur. Austr. 49. f. 74. 75. M'Lachl. 

 Tr. Er. 46. t. 2. f. 27. t. 3. f. 6. t. 10. f. 7. 8. Rev. & Syn. 81. t. 8. GoniotauUus vittatus 

 Kol. Gen. & Sp. I 49. 



Var. elegans Pict. Framvingarne halmgula med brunaktig skuggning i utkanten, svart streck i disken 

 och brun fläck i framkanten. 



Phryg. elegans PiOT. Rech. 157. t. 10. f. 3. Ramb. Neur. 486. 



Arten är hos oss en af de allmännaste och förekommer på hela halfön under som- 

 maren och hösten. Flygtiden börjar i Juli månad. 



Beshr. Antennerna lergula, med otydliga blekare ringar. Hufvudet rödgult, merendels mörkare långs 

 midten. Palperna lergula. Thorax ofvan rödgul eller brun, med långa brunaktiga hår. Fötterna rödgula med 

 svarta tornar. Abdomen gråbrun, undertill gul, med blek linea långs hvardera sidan. Framvingarne brunaktigt 

 blekgula med en svartaktig, längsgäende linea från basen till utkanten, hvilken begänsar ett bakom varande 

 bredt brunaktigt band och är vid ulnarfältets tvernerv genombruten af en otydlig, blek fläck; stundom är det 

 bruna bandet mycket blekt eller upplöst i blekbruna småfläckar; pterostigma är nästan aldrig antydt, men stundom 

 är det blekbrunt. Stundom är också den svarta långsgående linien helt borta eller mer eller mindre antydd, så 

 att flera varieteter uppkomma, bland hvilka elegans är den utmärktaste. Bakvingarne vattenklara, mot spetsen 

 gulaktiga. Åttonde dorsalsegmentet af abdomen hos c/" utdraget med ett tverhugget utskott i midten; öfre anal- 

 bihangen, sedda nedifrån, äro breda, skedformiga och gula; de mellersta äro knapt synliga; nedre bihangen 

 bilda långa, smala, svarta tornar, som äro svarthäriga och stundom så långa, att de hinna ryggsegmentets kant. 

 Honans analtub otydlig. 



Larvens hufvud och de två första thoraxsegmenterna bruna, med mörkare midtellinea; prothorax med 2 

 svarta sidopunkter; sista thoraxsegmentet och abdomen blekröda. (Pictet.) 



Larvens hus beskrifves af Meyer sålunda: »det är kägelformigt, starkt krökt, byggdt af fin sand, 15 mil- 

 lim, långt, bredden framtill 3 millim. och baktill 2 millim. Munändan är snedt afskuren, analändan trubbig, 

 med centralt hål, hvars pereferi består af 5 smärre kretsbågar, så att de sammanstötande bågspetsarne fram- 

 skjuta inåt. Mot förpupningstiden tillslutas båda ändarne genom en temligen grofmaskig sil och blott munändan 

 afrundas; den genombrytes frän sidan, då imago kläckes.» 



