KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAB. BAND. 24. N:0 10. 41 



1. L. rhombicus Lin. Antenner rödgula, med otydliga, blekare ringar; frainvingarne 



i utkanten tvera, lergula, halmgula eller blekt grågula, i framkanten nästan vattenklara, 



utan tydligt pterostigma, men med en rhombformig, vattenklar fläck i disken och på ömse 



sidor derom en brun tläck. L. e. vsp. 30 — 40 mill. 



Phryganea rhombica Lin. F. S. 379. PiCT. Eech. 148. t. 9. f. 1. Zett. Ins. Lapp. 1062. 

 Limnoph. rhombica Ramb. Neur. 481. Limnoph. rhombicus Brauer Neur. Austr. 51. f. 91. 92. 

 M'Lachl. Tr. Br. 30. t. 9. f. 12. 13. Rev. & Syn. 48. t. 5. Chcetotaulius rhombicus Kol. Gen. & 

 Sp. L 45. 



Allmän under sommaren och hösten öfver hela halfön snart sagdt vid alla vatten- 

 drag. Flygtiden börjar merendels i Juni månad. 



Beshr. Antennerna rödgula, med otydliga, blekare ringar. Hufvud och palper rödgula. Thorax ofvan 

 rödgulaktig med spridda gula hår. Fötterna lergula med svarta tornar. Abdomen gul eller gulaktigt brun, 

 undertill blekare. Framvingarne utåt betydligt bredare, i utkanten tvera; blekt grågula, lergula eller halmgula, 

 mörkast långs inkanten, men i framkanten nästan vattenklara; en bred, sned, rhombisk eller oval, vattenklar 

 fläck i disken och på ömse sidor om denna fläck oftast en rödbrun eller brun fläck; den yttre af dessa båda 

 ofta försedd med ett par bleka punkter; i analhörnet ofta en brun fläck; omkring subradialfältets och diskfältets 

 tvernerver en temligeu stor, men ofta otydlig, blek fläck, som inuti är mer eller mindre brunmannorerad ; 

 stundom äro alla dessa teckningar otydliga; pterostigma ej antydt; nerverna föga mörkare än grundfärgen. Bak- 

 vingarne vattenklara, med bleka nerver och gulaktig spets; subradialnerven hos ef med kort bart af täta, bruna 

 hår. Subradialfältet på framvingarne längre än sin stjelk och basfältet slutar långt innan sagde fält börjar, 

 men pä bakvingarne är subradialfältet kortare, än sin stjelk och uluarfältets tvernerv utgår från diskfältet utan- 

 före subradialfältets inre början. Sista ryggsegmentet af abdomen hos c/' utdraget till en nedböjd, svarthårig 

 flik; öfre analbihangen hos ef långa, breda, ovala och gula, i nedre kanten svarta med åtskilliga små, svarta 

 tänder; mellersta analbihangen korta, raka, trubbiga och djupt liggande; de nedre korta, triangelformiga och i 

 spetsen svartaktigt håriga. En liten, skarp, triangelformig tand på midten af hanens 6:e och 7:e buksegmenter; 

 en dylik på midten af honans 6:e buksegment och antydning till en' sådan på det 7:e. Hos $ utgår en kort, 

 bred triangel från midten af abdomens sista ryggsegment; öfre valvlerna hos henne länga, utdragna till en lång, 

 fin spets; sidovalvlerna räta, runda, mörkare än de öfre, men lika långa med dem. 



Enligt PiCTET är larven en af de största och vackraste inom slägtet; dess hufvud är rödgult och har tre 

 svarta fläckar, af hvilka den l:a fins i pannan och har formen af ett Y, men de båda andra finnas på sidorna, 

 sträcka sig från ögonen till bakhufvudet och bilda i föreningen ett X. De två första segmenterna af thorax äro 

 likaledes rödgula, kantade med svart och på bakre delen tecknade med små svarta trianglar; metathorax är rödgul 

 med fyra svarta, ijällika punkter. Abdomen är rödgul, med talrika, stora och rosenfärgade respirationstrådar. 

 Fötterna grofva, rödgula och svartfläckiga. — Larven lefver merendels i stillastående och föga klara vatten, 

 såsom i gropar längs åkrar och vägar, i kärr och träsk, mera sällan i bäckar. Hans hus varierar något deri- 

 genom att det oftast är sammansatt af små, smala bitar af vattenvexters stjelkar, som äro lagda på tveren, 

 4 — 5 i hvarje rad, men stundom är det deremot sammansatt af mossa eller bladbitar och mera sällan af grus 

 och småsnäckor, men alltid iakttagas det, att dessa materialier läggas i tverrader. Huset är inuti slätt och 

 jemnt och larven håller sig deruti ganska fast. Det är temligen trångt, så att han kan ej vända sig deri, hvar- 

 jemte det är något koniskt, så att det i ena ändan är vidare, än i den andra. Om man således utdrifver en 

 larv ur huset, så inkryper han deri åter genom den vida ändan och blir på så sätt bakvänd i huset. Han 

 måste då afbita en del af huset och omvända det så, att han kan utgå genom den ändan, som förut var den 

 smalaste, hvarföre han i denna afsigt ökar sitt hus genom tillbyggnad. Mot förpupningstiden tillsluter han 

 huset, sedau han först fästat det vid någon vattenvext. Stundom fästas flera tillhopa vid hvarandra, så att pä 

 så sätt en flytande massa bildas. Huset tillslutes på så sätt, att några vextbitar fästas pä tveren för båda öpp- 

 ningarne medelst några silkesträdar, hvarigenom ett gallerverk bildas, så att vattnet kan fritt passera. Pupan 

 stadnar bär 15 — 16 dagar, hvarefter iusekten genombryter gallret och utgår. 



Meyer uppgifver husets längd till 20 millira. och munöppningeus bredd till 5 millim. 



2. L. boreatis Zett. Antennerna nästan enfärgadt lergula; framvingarne i utkanten 

 snedt tvera, till färgen halmgula, sällan vattenklara, med mörkbrunt ptercstigma; i disken, 

 i analhörnet och från spetsen inåt mörkbruna; en smal, blek, rhombisk tiäck i disken, 

 en större blek fläck omkring diskens tvernerver och en nästan halfmånformig sådan fläck 

 i utkanten; bakvingarnes 4:e apikalfält vid basen mycket smalt. L. e. vsp. 30 — 35 millim. 



K. Sv. Vet. Akad. (landl. Band. 24. N;o 10. 6 



