48 H. D. J. WALLEN6KEN, SKANDINAVIENS NEUROPTEKA. II. 



utåt småningom något bredare; i utkanten tämligen rundade; till färgen halmgula, med följande bruna teckningar: 

 en längsgående brun strimma, som intager ulnarfältet och en del af diskfästet, en annan sådan, som intager 

 nästan hela 3:e och åter en annan i 6:e apikalfältet; dessutom finnas följande hvita, långsgäende strimmor och 

 fläckar: en strimma, som intager nästan hela radialfältet, en kortare sådan i diskfaltet, hela basfältet, en ägg- 

 förmig fläck vid basen af 6:e apikalfältet, en sröire fläck vid basen af 5:e och 4:e apikälfälten, en liten, oval 

 fläck i 3:e apikalfältet, samt slutligen nästan hela 2:a och l:a apikälfälten, men dessa teckningar variera dock, 

 så att sällan alla exemplar äro hvarandra fullkomligt lika; nerverna bleka, utom omkring de bruna teckningarne; 

 pterostigma antydt genom en gulbrunaktig fläck, som likväl ej skarpt afsticker mot grundfärgen. Bakvingarne 

 vattenklara, mot spetsen något gulaktiga; subradialgrenen hos o^ utan bart. Subradial fältet på framvingarne 

 betydligt längre än sin stjelk och basfältet slutar midt för inre början af subradialfältet; detta sednare är äfven 

 på bakvingarne längre än sin stjelk och ulnarfältets tvernerv utgår från diskfältet midtför inre hälften af sub- 

 radialfältet. Sista ryggsegmentet af abdomen hos ef i kanten rakt; öfre analbihangen breda, platta, hvarandra 

 närstående, men en temligen djup cirkelformig inskärning i spetsen; de mellersta bihangen vidt åtskilda, breda, 

 korta, inåt- och uppåtböjda; de nedre bihangen små och trubbiga, med långa, svarta här. Ingen tand på buk- 

 segraenterna hos något af könen. Öfre analvalvlerna hos $ korta, ovala och trubbiga; analtuben kort; upptill 

 inskuren, nedtill öppen; dess nedre del blott synlig såsom en smal kant. 



12. L. politus M'Lachl. Antennerna gulaktiga, med matta, mörkare ringar; fram- 

 vingarne i utkanten snedt rundade; till färgen blekt halmgula eller gula, antingen nnstan 

 enfärgade eller oftast mer eller mindre marmorerade med grått eller brungrått långs inkant 

 och utkant, utan pterostigma och knapt någon antydning till blek diskfläck och fläck om- 

 kring tvernerverna; bakvingarnes 4:e apikalfält temligen smalt. L. e. vsp. 17 — 3.S mill. 

 Limnoph. politus M'Lachl. Tr. Br. o9. t. 9. f. 24. Rev. & Syn. 68. t. 7. Goniotaulms 

 politus Wallengr. Öfvers. af K. Y.-A:s Förhandl. 1870. 159. Goniotauliiis concentricus Kol. Gen. 

 & Sp. I. 55 (nec Zett.). Limnoph. vibex Beauer Neur. Austr. 51 (nec Curt). 



Arten förekommer under Augusti, September och Oktober månader spridd öfver hela 

 Sverige ända upp i norra Lappmarkerna, men är ännu ej anmärkt inom Norge. Den 

 uppehåller sig icke blott vid stillastående vatten utan äfven vid insjöar. 



Beskr. Antennerna rödaktigt gula, med matta, mörkare ringar. Hufvud och pronotum gulaktiga, med 

 gula hår; mesonotum och metanotum brunaktiga. Palper och fötter gula, de sednare med svarta tornar. Abdomen 

 ofvau brun, undertill gulaktig. Framvingarne långsträckta, breda, utåt mycket bredare, i utkanten rundade, hos 

 $ ofta mycket bredare och kortare än hos c^; till färgen halmgula eller gula, stundom enfärgade, men oftast 

 marmorerade med grått eller gråbrunt långs inkant och utkant, dock så att de långs framkanten äro bredt 

 enfärgade; knapt någon antydning till blekare fläck i disken och omkring diskens tvernerver; ingen antydning 

 till mörkare fläck vid pterostigma; nerverna bleka eller mörka, diskens tvernerver ofta bruna; likaså subcostal- 

 nerven. Bakvingarne vattenklara, mot spetsen smutsigt blekgulaktiga; nerverna bleka, mot spetsen mörka; 4:e 

 apikalfältet vid basen ofta ganska smalt; subradialgrenen hos c/" utan bart. Subradialfältet på framvingarne 

 längre än sin stjelk och basfältet slutar långt innanför inre början af subradialfältet; detta sednare på bak- 

 vingarne äfvenledes längre än sin stjelk och ulnarfältets tvernerv utgår från diskfältet midt för inre tredjedelen 

 af subradialfältet. Sista ryggsegmentet af abdomen hos ef utdraget till en rundad, nedböjd, svart lob; öfre 

 analbihangen skedformiga, breda, men till större delen dolda under sista abdominalsegmentets kant, i spetsen 

 svarta och småtandade, pä insidans midt med en rad små tänder; mellersta analbihangen långa, breda, småningom 

 afsmalnande till en spets, uppåtrigtade, endast synliga nedifrån; de nedre bihangen långa, trubbiga, inåtrigtade, 

 med långa här. Pä buksegmenterna lios ef ingen tand, men hos honan finnes svag antydning till tand pä 6:e 

 buksegmentet. Sista ryggsegmentet hos 9 knapt utdraget i midten; öfre analvalvlerna korta, bred*, platta, spet- 

 siga, med korta hår; analtuben betydligt kortare än dessa, ofvantill och framtill bredt öppen. 



Meyer skrifver om larven och dess hus följande: »larven, som är lätt att uppföda, lefver af bladen till 

 Hydrocharis och Lemna, hvarjemte det var den enda art. som förtärde den i aqvariet yppigt vexande Pilularia 

 globulifera. Husen erbjuda trots deras enkelhet mycket intresse. Larven begagnar dertill rörstjelkar, hvilka han 

 i båda ändar tvert afbiter till en längd, som vida öfverstiger kroppslängden. Dessa rörstjelkar äro 30 — 60 mill. 

 länga och 4 — 7 mill. breda, stundom i båda ändar fastade medelst fina trådar vid 100 mill. länga bitar såsom 

 simverktyg. Om man tvingar larven att utgå ur sitt hus, sä kryper han baklänges dit in igen. Finner han ej 

 genast igen sin förra boning, så bygger han snart en ny. En larv, som beröfvats sitt hus, erbjöd jag blott rör- 

 stjelkar, som voro söderbrutna och på längden upprifna. Efter en kort stund grep larven ett sådant stycke, 

 bet det tvert af på ena sidan och begaf sig ditin; derefter sammankittade han längdsprickan inifrån med en fin 

 spanad och betäckte den utifrån med vextfragmenter ; sedan bearbetades munändan, hvilken genom stjelkens 

 afbrytande blifvit ganska taggig. De framstående spetsarne borde dock icke afbitas, emedan huset dä hade bhfvit 



