54 H. D. J. WALLKNGREN, SKANDINAVIENS NEUROPTEKA. II. 



långsträckta och smala, utåt föga bredare, vingspetsen utdragen och utkanten mycket sned; till färgen halmgula, men 

 m}'cket varierande: ofta enfärgade och bleka, men lika ofta långs inkanten rödbruna samt med en sådan linea 

 i vingspetsen; stundom äro äfven nerverna mer eller mindre skuggade med rödbrunt; sällan äro diskfältet och 

 radialfältet blekare, nästan hvitaktiga och då linnes i utkanten en större blekare fläck ; stundom är med undantag 

 af subcostalfältet färgen brun, med hvitaktiga smäpunkter och en rhombisk, mer eller mindre bred och sned, 

 blek, hälft genomskinlig fläck i disken samt en större oregelbunden blek fläck vid tvernerverna, hvarjemte i 

 utkanten finnes antydning till en blek, trapezformig fläck. Bakvingarne vattenklara, i vingspetsen något gul- 

 aktiga; nerverna bleka; 4:e apikalfältet vid basen temligen smalt, men aldrig spetsigt; subradialgrenen hos ef 

 utan bart. Subradialfältet på framvingarne föga längre än sin stjelk och basfältet slutar nästan midt för inre 

 början af subradialfältet; detta sednare på bakvingarne betydligt kortare än sin stjelk, och ulnarfältets tvernerv 

 utgår från diskfältet mycket kort utanför inre början af subradialfältet. Sista ryggsegmentet af abdomen hos c/' 

 utdraget och rundadt, i kanten något nedböjdt; öfre analbihangen knapt synliga utanför segmentkanten, små och 

 trubbiga; de mellersta breda, divergerande, med skarp spets, svarta; de nedre bihangen korta, cylindriska, med 

 spetsarne nästan berörande hvarandra. Ingen tand på buksegmenterna hos nägotdera könet. Analtuben hos $ 

 bildar ofvantill 2 triangulära plåtar med utdragna spetsar och en djup inskärning mellan dem ; sedda från sidan 

 finnes äfven der en djup inskärning. 



PiOTET beskrifver larven sålunda: »hufvud och thorax bruna; pronotum har 2 mörkare tverband, det 

 ena framtill och det andra baktill; mesonotum har 2 svarta punkter pä sidorna; metanotum är gul, med 4 fjällika, 

 svarta punkter. Abdomen är gul och cilierad med temligen länga här. Fötterna bruna. Larverna betäcka 

 husen med mycket små stenar eller snarare med sand. Till formen äro hnsen långsträckta, något krökta och 

 mot bakändan smalare. Larverna lefva i gropar med sandbotten, söka stillasfående vatten, uppehålla sig pä 

 bottnen eller äro fastade vid vattenvexter. Mot förvandlingstiden tillslutas ingångarne till husen med stenar-, 

 som de fästa tillhopa mod några silkesträdar». 



22. L. afjinis Curt. Antennenia bruna, med lergula ringar; framvingarne smala, 

 i utkanten föga snedt tvera, med mörkbrunt pterostigma, till färgen grå, med gulaktig 

 anstrykning, talrika gråbruna småtiäckar, en liten brun Häck vid basen af 6:e apikal- 

 fältet och diskens tvernerver nästan svarta; bakvingarnes 4:e apikalfält vid basen smalt; 

 subradialfältet på framvingarne nästan dubbelt så långt som sin stjelk. L. e. vsp, 



20—27 millim. 



Limnoph. affinis Curt. Phil. Mag. 1834. 123. M'Lachl. Tr. Br. 43. t. 10. f. 3. Rev. & 

 Syn. 82. t. 9. Phrijg. notata Zett. Lis. Lapp. 1064. Chwtotaulius angustatus Kol. Gen. & Sp. L 43. 

 Goniotaulius anastomosis KoL. 1. c. 52. 



Från Juni månad och derefter ganska långt ut på hösten allmän i södra Sverige, 

 men huru högt den går hos oss mot norden torde ännu få anses oafgjordt. Vi hafva sett 

 ett exemplar från Norge, men utan närmare lokaluppgift. Zetterstedt upptager ai^ten 

 från Lappmarken utan att likväl sjelf hafva funnit den derstädes. Den torde också gå 

 temligen högt mot norden på vår halfö, hvilket man med skäl kan antaga, emedan den 

 förekommer äfven på Island. 



Beshr. Antennerna bruna, med lergula eller bleka ringar. Hela kroppen brun. Hufvud och thorax 

 ofvan med gulbruna hår. Palper och fötter lergula; de sednare med svarta tornar och stundom mer eller mindre 

 brunaktiga lär. Abdomen undertill lergulaktig, med blek linea längs hvardera sidan. Framvingarne långsträckta, 

 smala, utåt knapt bredare, i utkanten föga sneda, men tvera; till färgen grå, merendels med svag gulaktig 

 anstrykning och brunt pterostigma, som sällan helt och hållet saknas, men oftast är försedt med flera bleka 

 punkter; ofta finnas i membranen flera eller färre, dock ofta otydliga bleka småfläckar; en brun, liten fläck vid 

 basen af 6:e apikalfältet samt gråbruna småfläckar i disken och långs nerverna; diskens tvernerver nästan svarta; 

 sällan finnes svag antydning till en blekare fläck omkring dessa och till den hos de flesta slägtets arter vanliga 

 bleka diskfläcken; antydningen till dessa fläckar, när den finnes, synes likväl endast då vingarne äro outspända. 

 Bakvingarne gråaktigt genomskinliga, något mörkare mot spetsen och stundom med antydning till brunaktigt 

 pterostigma; 4:e apikalfältet vid basen ganska smalt; subradialgrenen hos (^ utan bart. Subradialfältet på fram- 

 vingarne minst dubbelt så långt som sin stjelk och basfältet slutar midt för inre början af subradialfältet; detta 

 seduare är på bakvingarne mycket kort, betydligt kortare än sin stjelk och ulnarfältets tvernerv utgår frän 

 diskfältet kort innanför subradialfältets inre början. Sista ryggsegmentet af abdomen hos (f rundadt; öfre anal- 

 bihangen konkava, gulaktiga; sedda från sidan temligen breda, trubbiga, i spetsen utskurna; de mellersta ler- 

 gulaktiga, med svarta kanter, starkt uppätböjda och sedda frän sidan temligen breda; de nedersta temligen 



