60 H. I). J. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUllOPTERA. 11. 



var 32 stycken, deremot fann jag förra våren under bron öfver en långsamt flytande grop mellan Greifsvald 

 och Eldena temligen stora stenar, vid livilka puphus voro fastade ända till hundraden klumpvis». 



30. L. hirsutus Pict. Antennerna bruna, med lergula ringar; framvingarne lång- 

 sträckta, smala, utåt småningom bredare, i utkanten snedt rundade, med otydligt ptero- 

 stigma; till ftVrgen grå, med gulaktig anstrykning, öfver allt utom långs framkanten tätt 

 marmorerade med brungrått: en liten blek fläck vid ulnarvinkeln och en annan vid arculus; 

 subradialfältet på framvingarne mer än dubbelt så långt som sin stjelk och ulnarfältets 

 t\'ernerv på bakvingarne utgår från diskfältet inidt för inre början af subradialfältet eller 

 strax derefter. L. e. vsp. 20 — 25 millim. 



Phryg. Mrsuta PiCT. Eecherch. 159. t. 11. f. 10. Limnoph. hirsutus M'Lachl. Tr. Br. 50. 

 t. 10. f. 13. 14. Rev. & Syn. 92. t. 10. 



Ar en hos oss sällsynt art och endast funnen på Gotland och i Halland under Juni 

 och Juli månader. 



Beskr. Arten liknar till färgen nästan helt och hållet L. e.vtricatus, men framvingarne äro smalare och 

 deras subradialfält mycket längre, mer än dubbelt så långt som sin stjelk och basfältet sträcker sig utåt längre, 

 så att det slutar långt utanför inre början af subradialfältet. Detta fält på bakvingarne återigen är kortare, 

 föga öfver '^j^ så långt som sin stjelk, men ulnarfältets tvernerv utgår från diskfältet midtför eller strax utanför 

 inre början af subradialfältet. Analdelarne äro också olika nämnde arts. Sista ryggsegmentet af abdomen hos 

 c^ rundadt, öfre analbihangen bredt ovala, konkava; de mellersta långa, starkt uppåtrigtade, divei'gerande, nästan 

 sä långa som de öfre; de nedre korta, koniska, trubbiga. Ingen tand pä buksegmenterna hos något af könen. 

 Sista rjfggsegmentet af abdomen hos 9 bildar en bred, trubbig lob; öfre analvalvlerna bilda en hårig knöl pä 

 ömse sitlor om denna lob; analtuben ofvantill djupt delad, bildande 2 aflängt triangulära sidoutskott; sedd från 

 sidan är den delad nästan till basen. 



31. L. luridtis Curt. Antennerna bruna, med bleka ringar; framvingarne lång- 

 sträckta, temligen breda, utåt småningorii bredare, i utkanten snedt rundade, med brunt, 

 temligen tj^dligt pterostigma; till färgen ockrabruna, öfver allt utom långs framkanten 

 marmorerade med mörkare brunt, dock så att en rhombisk fläck i disken och en fläck 

 utanför diskens nästan svarta tvernerver lemnas fria från marmorering, båda likväl föga 

 blekare än grundfärgen; subradialfältet på framvingarne omkring två gånger så långt som 

 sin stjelk och ulnarfältets tvernerv på bakvingarne utgår från diskfältet nästan midt för 

 niidten af subulnarfältet. L. e. vsp. 22 — 26 millim. 



Limnoph. hindus CuRT. Phil. Mag. 1834. 124. MXachl. Rev. & Syn. 93. t. 10. Tr. Br. 

 51. t. 10. f. 15. 16. 



Denna art synes vara hos oss en af de sällsyntaste inom slägtet och är hitills endast 

 anmärkt vid Skara och Stockholm. 



Beskr. Arten liknar till form och färg temligen mycket L. extricatus. Antennerna bruna, med bleka 

 ringar. Hufvud och thorax ofvan stöta i rostbrunt, med bruna hår. Kroppen ofvan och undertill brun. Palper och 

 fötter lergulaktiga, de sednare med svarta tornar och stundom med brunaktiga lår. Framvingarne långsträckta, 

 temligen breda, utåt småningom bredare, i utkaten snedt rundade; till färgen ockrabruna med 'mörkare brun 

 marmorering öfver allt utom längs framkanten ända till pterostigma, som vanligen är temligen tydligt och mör- 

 kare brunt; i disken lemnas en rhombisk fläck och utanför diskens svarta tvernerver en annan större fläck fria 

 frän marmoreringen, men båda äro föga blekare än grundfärgen och således derifrån knapt afstickande; likaledes 

 finnes antydning till en dylik mindre fläck vid ulnarvinkeln; nerverna mörkbruna med blekare fläckar. Bak- 

 vingarne genomskinliga, med brunaktig anstrykning, mot spetsen brunare; nerverna lergulaktiga; subradialgrenen 

 hos ef utan bart; 4:e aplkalfältet föga bredt, men vid basen tvert. Subradialfältet pä framvingarne omkring 2 

 gånger så långt som sin stjelk och basfältet slutar nästan midt för inre början af subradialfältet; detta sednare 

 på bakvingarne nästan lika långt med ',3 af sin stjelk och ulnarfältets tvernerv utgår från diskfältet nästan 

 midt för midten af subradialfältet. Sista ryggsegmentet af abdomen hos ef tvert; öfre analbihangen uppåt- 

 rigtade, länga, smärta, med spetsarne skjutande öfver segmejitkanten; de mellersta bihangen långa, räta, smärta, 

 bladformiga och divergeraude; de nedre korta, breda, triangulära och på inre sidan konkava. Ingen tand pä buk- 



