KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 24. NIO 10. 65 



7. Slägtet: PHACOPTERYX Kol. 



Sporrarne hos båda könen lika och normala: 1, 3, 4. Fötterna temligen korta, 

 normala; de främres första tarsled lika hos båda könen, dubbelt så lång som hvaxdera af 

 de öfriga. Vingarne hos båda könen lika utvecklade; de främre korta, breda; framkanteii 

 bågböjd; vingspetsen snedt rundad; utkanten småtandad; hela membranen utom långs 

 framkant och inkant tätt försedd med tydliga vårtor, hvardera med ett kort, nedtiyckt 

 hår; subradialfältets framkant rak. Bakvingarne föga bredare än de främre, vid utloppet 

 af subulnarnerven tvert, temligen djupt, men smalt inskurna; subradialfältet sträcker sig 

 inåt temligen långt förbi den ulnarfältet tillslutande tvernerven; 2:a apikalfältet vid grunden 

 bredare än det 4:e; glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur diskfältet vidt skilda från 

 hvarandra. Aldrig någon tvernerv mellan bakvingarnes radialnerv och subradialgren, 

 hvarföre radialfältet alltid är öppet. 



Antennerna lika långa med framvingarne; basleden grof, hårig, lika lång med huf- 

 vudet. Pannan mellan antennerna kölad. Maxillarpalperna långa och smärta; basleden 

 hos båda könen kort, men hos ef äro 2:a och 3:e lederna sins emellan lika långa och 

 sammantryckta; hos ? äro 2:a, 3:e och 5:e lederna sins emellan lika långa, men 4:e leden 

 kortare. Framvingarnes nerver grof va; subulnar- och dorsalnerverna med upprättstående 

 hår; subradialfältet längre än stjelken; från detta fält utgå på nästan lika afstånd från 

 hvarandra subradial-, carpal- och metacarpalgrenarne, så att apikalfälten emellan dessa äro 

 vid grunden lika breda och bredare än apikalfälten emellan de bakom dem varande nerv- 

 grenar, som utgå från diskfältet. På bakvingarne är subradialfältet ungefär lika långt 

 med sin stjelk och ulnarfältet mycket snedt slutet. Abdomen robust, från sidorna sam- 

 mantryckt. Pronotum hårigt och mesonotum konvext, bredare än hufvudet och utan midtel- 

 fåra samt nästan naket. Tibier och tarser med täta och grofva tornar. 



Endast en art af slägtet är känd, hvilken tillhör vår fauna, men metamorphosen är 

 obekant. 



Ph. hrevipenriis (Curt). Framvingarne brungula, med en hvit fläck vid arculus, 



en annan vid ulnarvinkeln och en punkt i 3:e apikalfältet; abdomen undertill och fötterna 



lergula, de sednare med svarta tornar. L. e. vsp. 15 — 20 millim. 



LimnepMlus . brevipennis Cubt. Phil. Mag. 1834. 125. Phri/g. brevis Zett. Ins. Lapp. 1066. 

 Phacopteryx granulata Kol. Gen. & Sp. I. 54. Fhacopt. brevipennis M'Lachl. Tr. Br. 69. t. 1. 

 f. 3. t. 4. f. 7. t. 11. f. 15. Rev. & Syn. 106. t. 11. 



Förekommer under Juni och Juli månader vid stillastående vatten spridd öfver hela 



halfön, men sparsamt. 



Beshr. Antennerna rödbruna med något mörkare ringar, som äro tydligare mot basen; basleden oftast 

 svartbrun, svarthärig. Hufvud, protborax och mesotborax kastaniebruna ; protborax med långa, bruna bår. Palper 

 ocb fötter lergula; de sednares tornar svarta. Abdomen brun, undertill blekt lergul. Framvingarne glänsande, 

 brungula eller brunaktigt lergula; med brunaktiga kanter och mörkare vårtor; svarta, nedtryckta bär på vårtorna, 

 men uppräta på nerverna vid inkanten; dessutom spridd, gulaktig hårigbet pä membranen. Vid arculus en tydlig 

 och vid ulnarvinkeln en stundom otydlig fläck, som båda äro bvita; vid grunden af 3:e apikalfältet en hvit punkt, 



K. St. Vet. Akad. Handl. Band. 24. N:o 10. 9 



