66 H. D. J. WALLENGKEN, SKANDINAVIKJSS NEUROPTERA. II. 



belägen i en blek cirkel. Nerverna omkring subradialfältet och diskfältet ofta svartbrunaktiga. Bakvingarne genom- 

 skinliga, i spetsen oftast bredt lergula; nerverna brunaktiga. Hanens öfre analbihang lergula; sedda från sidan 

 breda, småningom utåt smalare, och i den inåt och nedåt vända spetsen utskurna; mellersta analbihangen korta, 

 breda, triangulära, på insidan konkava, vid basen förenade, i spetsen svarta; nedre analbihangen korta, cylindriska, 

 i spetsen utskuna, med skarpa hörn. Honans abdomen trubbig; de öfre valvlerna breda, trubbiga och sidovalvlerna 

 af nästan samma form. 



8. Slägtet: ARCTOECIA MXachl. 



Sporrarne till antalet lika hos båda könen: 1, 3, o, normala. Fötterna långa och 

 sinärta; framtarsernas första led hos båda könen lika, längre än någon af de öfriga. 

 Vingarne hos de olika könen olika utvecklade; de främre hos d" långsträckta, breda, fram- 

 kanten böjd, vingspetsen bredt parabolisk, utkanten helbräddad; hos ? äro fram vingarne 

 kortare, dock längre än abdomen, breda, vingspetsen skarp, nästan vinklad och utkanten 

 bakom spetsen något insvängd; membranen hos båda könen nästan omärkligt granulerad, 

 men utan tydliga vårtor; subradialfältet i sin framkant rakt. Bakvingarne hos o^ breda, 

 med parabolisk spets, hos ? af nästan samma form som de främre, hos båda könen i 

 utkanten jemnt afrundade, utan någon inskärning; subradialfältet sträcker sig inåt långt 

 innanför den ulnarfältet tillslutande tvernerven; 2:a apikalfältet vid basen lika bredt med 

 det 4:e, som är der tillslutet af en sned tvei-nerv; glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur 

 diskfältet vidt skilda från hvarandra. Sällan finnes en tvernerv emellan bakvingarnes 

 radialnerv och subradialgren, hvarföre radialfältet är oftast öppet. 



Antennerna knapt så långa som framvingarne, hos d^ smärta och fina, men hos ? 

 gröfre; basleden grof hos d något längre än hufvudet, hos ? af dettas längd eller kortare. 

 Maxillarpalperna långa och smärta; l:a leden hos båda könen kort, men hos ef är 2:a och 

 3:e lederna sins emellan lika, men hvardera kortare än den 5:e, som är längst, 4:e leden 

 kortare än någon af de 4 öfriga. Framvingarnes nerver temligen grofva med mycket 

 korta hår; membranen obetydligt hårig, nästan aldeles naken; subradialfältet betydligt 

 längre än sin stjelk; 2:a apikalfältet vid grunden bi-edast, dernäst 4:e och 3:e hos <f, men 

 l:a och 4:e hos ?; l:a och .5:e hos ef äro lika breda och något smalare än det 3:e; 3:e 

 och 5:e hos 9 smalast och ungefär lika breda; alla apikalfälten hos ? kortare än hos ef. 

 På bakvingarne är subradialfältet betydligt längre än sin stjelk och ulnarfältet mycket 

 snedt slutet; det förra sträcker sig utåt ej utanför diskfältet. Abdomen föga robust, från 

 sidorna sammantrj^ckt, räcker hos ef ej, men hos 9 temligen utanför de utspända bak- 

 vingarnes analhörn. Pronotum smalare än hufvudet, hårigt; mesonotum lika, bredt med 

 hufvudet, konvext, nästan kalt. Tibier och tarser med starka, täta tornar. 



Ej mer än en art af detta slägte är hittills känd och den tillhör norden. 



A. diialis M'Lachl. Lergul, mesonotum på sidorna och abdomen ofvan briuiaktiga; 

 framvingarne blekt lergula, med tät, matt och otydlig gråbrun marmorering utom långs 

 framkanten; en hvitaktig mer eller mindre tydlig fläck vid ulnarvinkeln; bakvingarne 

 hälft genomskinliga, lergulaktigt hvita med lergula nerver. L. e. vsp. 35 — 40 millim. (d); 

 25-30 millim. (9). 



Arctoecia dualis M'Lachl. Rev. & Syn. 108. t. 11. 



