KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 24. N:0 10. 71 



öfriga. Vingarne hos båda könen lika utvecklade; de främre korta, smala, framkanten 

 böjd, vingspetsen och utkanten jemnt rundad; den sednare helbräddad, ej tandad eller 

 insvängd; membranen knapt tydligt granulerad, utan vårtor; subradialfältet i framkanten 

 rakt; glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur diskfältet i lång, gemensam stam. Bak- 

 vingarne bredare än de främre, i utkanten jemnt afrundade, utan någon inskärning; sub- 

 radialfältet sträcker sig inåt innanföre den ulnarfältet tillslutande tvernervens utgångspunkt 

 från diskfältet; 2:a apikalfältet vid grunden lika bredt som eller något bredare än det 4:e, 

 som der är tillslutet af en sned tvernerv; glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur disktältet 

 förenade i gemensam stam; subradial- och carpalgrenarne utgå ur subradialfältet i gemen- 

 sam stam. Aldrig någon tvernerv mellan bakvingarnes radialnerv och subradialgren, 

 hvarföre radialfältet är alltid öppet. Abdomens buksegmenter utan tänder. 



Antennerna knapt så långa som framvingarne ; basleden grof, längre än hufvudet. 

 Maxillarpalperna temligen långa; 2:a leden hos d^ något sammantryckt från sidorna. Fram- 

 vingarnes nerver fina, med fina svartaktiga hår; membranen med kort, gråaktig och tilltryckt, 

 men gles hårighet, subradialfältet lika långt med sin stjelk; 2;a apikalfältet bredast, det 

 4:e bi"edare än hvartdera af de öfriga; det 3:e bredare än det l:a; det 5:e är spetsigt. 

 På bakvingarne är subradialfältet likaledes ej längre än sin stjelk och ulnarfältet mycket 

 snedt slutet; det förra sträcker sig utåt något utanföre diskfältet; l:a och 5:e apikalfälten 

 vid grunden spetsiga; 2:a och 4:e nästan lika breda; det 3:e smalare än hvartdera af dessa, 

 men ej spetsigt. Abdomen smärt, räcker ej utom de utspända bakvingarnes analhörn. 

 Pronotum smalare än hufvudet, hårigt; mesonotum lika bredt med hufvudet. Tibierna med 

 glesa och farserna med tätare, korta tornar. 



Slägtet tillhör uteslutande bergstrakterna och eger hos oss ej mer än en art, hvars 

 lefnadssätt för öfrigt är okändt. 



H. picicorni.<i PiCT. Svart; framvingarne hälft genomskinliga, glänsande, gråaktigt 

 brungula, med en liten, otydlig, blek fläck vid ulnai'vinkeln och en annan vid arculus; 

 bakvingarne blekgrå. L. e. vsp. 16 — 20 millim. 



Phryganea yicicornis PiCT. Rech. 155. t 11. f. 9. Phryg. puherula Zett. Ins. Lapp. 1066. 

 iStenophyl. pubertdus Kol. Gen. & Sp. I. 63. Anabolia ptiherula Beauek, Neur. Austr. 47. Steno- 

 phyl. picicorms M'Laohl. Rev. & Syn. 122. t. 13. 



Arten, som bör under Maj och Juni månader sökas vid bergsbäcka.r, är hos oss 

 sällsynt och tillhör Lappland och de nordliga landskaperna; sydligast är den träffad i 

 Vestergötland. Inom Norge är den anmärkt vid Kongsvold och i Ringebo. 



Beskr. Kroppen svart; palpernas sista led stundom lergulaktig; pronotum med bleka, grågula hår; abdomen 

 med grå linea längs hvardera sidan; låren svarta, i spetsen lergula; tibierna och tarserna lerguJa, de sednares led- 

 spetsar svarta; tornarne svarta. Framvingarne hälft genomskinliga, glänsande, gråaktigt brungula; en liten blek 

 fläck vid ulnarvinkeln och en annan d}'lik vid arculus, men båda temligen oydliga och stundom helt ocli hållet 

 felstående; nerverna föga mörkare än membranen. Bakvingarne blekare än de främre, mera gråaktiga, med knapt 

 mörkare nerver. Fransarne på båda vingparen temligen långa och mörkgrå. Öfre analbihangen hos ef breda, 

 rundade, brunaktiga, med bleka håifransar; de mellersta smärta, uppåtrigtade och lergula; de nedre dolda i anal- 

 håligheten. Ånaltnben hos 9 dold i analhåligheten. 



