72 H. D. J. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEDROPTERA. II. 



11. Slägtet: RHADICOLEPTUS n. gen. 



Sporrarne normala, till antalet lika hos båda könen: 1, 3, 4. Fötterna långa och 

 smärta; framtarsernas första led hos båda könen lika, dubbelt så lång som någon af de 

 öfriga, hvilka äro småningom aftagande till längden. Vingarne hos båda könen lika 

 utvecklade; de främre långsträckta, smala, småningom bredare utåt; vingspetsen rundad, 

 utkanten något snedt tver, helbräddad, ej tandad eller insvängd; membranen knapt gra- 

 nulerad, utan vårtor; subradialfältet i framkanten rakt, dubbelt längre än sin stjelk; 

 glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur diskfältet skilda från hvarandra. Bakvingarne 

 bredare än de främre, i utkanten jemnt afrundade, utan någon inskärning; subradialfältet 

 sträcker sig inåt långt innanföre den ulnarfältet tillslutande tvernervens utgångspunkt från 

 diskfältet, så att det öfverskjuter denna med nästan halfva sin längd; 2:a apikalfältet vid 

 grunden lika bredt som det 4:e, hvilket är tillslutet af en sned tvernerv; 5:e apikalfältet 

 sträcker sig inåt betydligt längre än det l:a; glenoidal- och styloidgrenarne utgå ur disk- 

 fältet skilda från hvarandra.; subradial- och carpalgrenarne utgå ur dikfältet likaledes skilda 

 från hvarandra. Aldrig någon tvernerv emellan bakvingarnes radialnerv och subradialgren, 

 h vårföre radialfältet alltid är öppet. Abdomens buksegmenter utan tänder. 



Antennerna lika långa med framvingarne; basleden grof, kortare än hufvudet. Maxillar- 

 palperna smärta; l:a leden hos båda könen kort; 2:a och 3:e lederna hos ef långa, sins- 

 emellan lika långa; 2:a och 4:e lederna hos 9 hvardera kortare än de öfriga, sins emellan 

 lika långa, den förstnämnde något bredare än de öfriga; 3:e leden något längre än den 

 2:a och den 5:te något längre än den 3:e. Framvingarnes nerver tina, med svartaktiga, 

 nedtryckta hår, hvilka dock på inkantsnerverna äro mera uppräta; membranens hårighet 

 lång, tät och mörkgrå, men hvitaktig på de bleka fläckarne; subradialfältet mer än två 

 gånger längre än sin stjelk, smalt, utåt nästan jemnbredt, ej bredare än diskfältet och der 

 ej öfverskjutande detta; 2:a apikalfältet vid grunden knapt bredare än det 4:e, som är 

 nästan lika bredt med det 3:e; l:a och 5:e apikalfälten nästan lika. På bakvingarne är 

 subradialfältet nästan dubbelt så långt som sin stjelk och utåt öfverskjutande diskfältet, 

 som är snedt slutet; 2:a apikalfältet vid grunden lika bredt med, sällan smalare än det 

 4:e; l:a och 5:e apikalfälten lika breda och spetsiga, de öfriga tvera. Abdomen smärt, 

 räcker ej utom de utspända bakvingarnes analhörn. Pronotum smalare än hufvudet, hårigt, 

 mesonotum något bredare än hufvudet, med glesa hår. Tibierna med glesa' och tarserna 

 med täta, korta tornar. 



Den art af slägtet, som hos oss förekommer, tillhör bergstrakterna. 



Rh. nlpestris Kol. Svart eller svartbrun; framvingarne blekgrå, med talrika, ofta 



otydliga, hvitaktiga punkter, en stor, hvitaktig, genom en nerv tvådelad fläck vid ulnar- 



vinkeln, samt en mindre sådan vid arculus; fötterna smutsgulaktiga, med mer eller mindre 



brunaktiga lår. L. e. vsp. 20 — 28 millim. 



Stenophylax alpestris KoL. Gen. & Sp. I. 66. M'Lachl. Rev. & Syn. 119. t. l.S. Anabolia 

 alpestris Brauer. Neur. Austr. 48. f. 48. 49. 



