KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 24. N:0 10. 77 



Under Juli och Augusti månader förekommer arten i mellersta och norra landskapen 

 inom både Sverige och Norge mer eller mindre allmänt. Den tillhör bergs- och fjell- 

 trakter, hvarföre den äfven tyckes vara allmännare inom Norge, der den träffats genom 

 hela landet ända upp i Nordlanden och Finmarken. 



Beskr. Antennerna svartbruna mot spetsen merendels blekare. Kroppen svart eller svartbrun, undertill 

 jemte palper och fötter lergul; de sednare med svarta tornar. Abdomen ofvantill stundom med lergula segment- 

 kanter. Framvingarne gråbruna eller brungrå med en tväflikig, blek fläck vid ulnarvinkeln, några blekgrå linier 

 vid basen nära iokanteu samt dylika linier i alla viugfälteu; nerverna blekare än membranen, nästan bvitgrå, 

 med kort, svartaktig bärighet; membranens hårighet tät, mörkgrå. Bakvingarne hälft genomskinliga, rökigt grå. 

 Öfre analbihangen hos ef små, rundade; de mellersta bilda två långa, öfvcr abdomens sista ryggsegnient långt 

 uppskjutande, skarpspetsiga, tornelika utskott; de nedre afsmalna småningom från bred bas till ett uppåtrigtadt, 

 långt, cylindriskt och skarpspetsigt utskott. Analtuben bos 9 bildar 2 länga utskott, som vid basen äro vidt från 

 hvarandra skilda och från bred bas hastigt afsmalna samt böja sig något nedåt. 



Var. testacea Zett. Framvingarne bleka, nästan lergula och med nästan omärkliga bleka linier. 



Larvens hufvud och prothorax äro svartbruna; mesonotum och metanotum ljusare med några svarta 

 fläckar; abdomen grågul med föga talrika respirationstrådar; fötterna korta och gula. Huset är cylindriskt, bildadt 

 af sammankittade steufragmenter och tillslutes vid förpupningstiden med dylikt materiel. (Piotet.) 



14. Slägtet: MICROPTERNA Stein. 



Sporrarne till antalet olika hos de olika könen: hos ef O, 3, 4, hos 9 1, 3, 4, men 

 hos båda könen normala. Fötterna temligen långa; framtarsernas l:a led olika könen 

 emellan; hos ef något tjockare och betydligt kortare än den 2: a, som är nästan lika lång 

 med den 3:e; men l:a leden hos ? ej tjockare än den 2:a och föga längre än denna, som 

 är nästan lika lång med den 3:e. Vingarne hos båda könen lika utvecklade; de främre 

 långa och breda; framkanten utåt bågböjd; vingspetsen parabolisk eller starkt afrundad; 

 utkanten helbräddad, ej småtandad; vingraembranen fint och ojemnt granulerad, men utan 

 tydliga vårtor; subradialfältets framkant mer eller mindre konkav. Bakvingarne bredare 

 än de främre, i utkanten jemnt afrundade, utan någon inskärning; subradialfältet sträcker 

 sig inåt något innanföre den ulnarfältet tillslutande tvernerven; 2:a a,pikalfältet vid grunden 

 nästan smalare än det 4;e; gienoidal- och stjdoidgrenarne utgå ur diskfältet vidt skilda 

 från hvarandra. Aldrig någon tvernerv emellan bakvingarnes radialnerv och subradial- 

 gren, hvarföre radialfältet är alltid öppet. 



Antennerna något kortare än framvingarne; basleden grof, lika lång med hufvudet. 

 Maxillarpalperna smärta och cylindriska; basleden hos båda könen kort, men hos ef äro 

 2:a och 3:e lederna sins emellan nästan lika långa och den 2:a utåt något sammantryckt; 

 hos ? är 2:a leden koi'tare än den 3:e och sammantryckt, den 3:e och 5:e nästan lika 

 långa, men den 4:e något kortare. Framvingarnes nerver något grofva och starka; hårig- 

 heten tunn och gles, men på bakre nervenia gröfre; subradialfältet nästan lika långt som 

 sin stjelk; 2:a och 4:e apikalfälten vid grunden bredast; dernäst l:a och 5:e, men det 3:e 

 smalast. På bakvingarne är subradialfältet nästan lika långt med sin stjelk och ulnar- 

 fältet mycket snedt slutet. Abdomen robust, från sidorna sammantryckt och räcker ej 

 utom de utspända bakvingarnes analhörn. Pronotum smala-re än hufvudet, hårigt; meso- 

 notum lika bredt med hufvudet, nästan kalt. Tibier och tarser med temligen glesa, men 

 grofva tornar. 



