84 'h. d. j. wallbngren, Skandinaviens neuropteea. ii. 



Antennerna något längre än framvingarne ; basleden grof och kort, kortare än huf- 

 vudet. Maxillarpalperna temligen grofva och håriga; deras l:a led hos båda könen kort; 

 hos ef äro 2:a och 8:e lederna nästan lika långa; hos ? är 2:a leden gröfre än de öfriga 

 och längre än den 4:e, som är betydligt kortare än den 5:e, hvilken är längst. Fram- 

 vingarnes nerver grofva; subradialfältet längre än sin stjelk; 2:a apikalfältet vid grunden 

 bredare än hvardera af de öfriga; 3:e bredare än det 4:e, som oftast är något bredare än 

 det l:a, hvilket dock utåt tilltager i bredd, emedan subradialgrenen bildar en båge vid 

 utgången ur subradialfältet och löper sedan temligen rak ut i vingens framkant nära 

 radialnerven ; 5:e apikalfältet är vid grunden smalast, emedan glenoidal- och styloid- 

 grenarne utgå ur diskfältet nära hvarandra, oftast nästan ur samma punkt; pterostigma 

 ej tydligt, men radialnerven bildar en stark båge omkring pterostigmatikalregionen. På 

 bakvingarne är subradialfältet knapt längre än sin stjelk och sträcker sig temligen långt 

 utanföre det bakom liggande diskfältet; det är till formen aflångt triangulärt och tilltager 

 utåt småningom i bredd; 2:a och 3:a apikalfälten vid grunden nästan lika breda; det 3:e 

 något smalare än hvardera af dessa; l:a och 5:e smalast; ulnarfältet snedt slutet; sub- 

 radialgrenen svagt bågböjd. Abdomen robust, men koi-t och från sidorna sammantryckt 

 samt räcker föga utom de utspända bakvingarnes analhörn. Pronotum stort, men något 

 smalare än hufvudet och försedt med långa hår; mesonotum föga bredare än hufvudet, 

 robust och hvälfdt. Tibier och tarser med starka tornar. 



Så vidt kändt är, lefver larfven i floder och åar med klart men hastigt flytande 

 vatten. Huset är bildadt af vattenvexters blad, som vid kanterna äro sammanfästade med 

 hvarandra, eller är det bildadt af på längden sammanfogade vextfragmenter, mera sällan 

 af jord och småstenar. Det är 14 millim. långt och 2 millim. bredt och har ofta längre 

 vextstjelkar vidfästade såsom ett slags simverktyg. Det ligger antingen på bottnen eller 

 är det fästadt vid vattenvexter. 



Knapt mer än en art är ännu med säkerhet hos oss funnen. 



Ch. villosa (Fabk.). Framvingarne gulbruna med långa, mörkbruna hår på våi-torna 



och nerverna; bakvingarne blekgrå, hälft genomskinliga, mot spetsen gulaktiga; öfre anal- 



bihangen hos ef i utkanten rundade, baktill med en grund utskärning; mellersta bihangen 



starkt uppåtböjda, jemnt krökta, smärta och spetsiga; de nedre bihangen långsträckt 



triangulära; analtuben hos ? sedd ofvanifrån bildar 2:ne bredt lancettformiga spetsar med 



mellanvararande bred, djup och rundad utskärning. L. e. vsp. 12 — 25 millim. 



Phryganea villosa Fabk. E. S. suppl. 200. Zett. Ins. Lapp. 1068. Phryg. taberculosa 

 PiCT. Rech. 140. t. 7. f. 4. Chcetopteryx tuberculosa Kol. Gen. & Sp. I. 73. M'Lachl. Tr. Br. 

 71. t. 4. f. 8. t. 11. f. 16. 17. Vhcetopt. villosa M'Lachl. Rev. & Syii. 193. t. 21. 



Spridd öfver hela halfön, men temligen sällsynt. Dock tyckes den vara allmännare 



mot norden och i bergstrakter. Flygtiden infaller i södra delarne af halfön i Augusti 



och September månader, i norden redan i Juli. 



Beshr. Antennerna lergula, men stundom mera brunaktiga. Hufvud ocli tliorax ofvan rödbruna med 

 svartbrun teckning och svarta hår. Abdomen ofvantill brunaktig, bakåt och undertill mer eller mindre röd- 

 gulaktig. Fötterna mörkt lergula med svarta tornar och brunaktiga tarser. Framvingarne smutsigt lergula eller 

 snarare brungula med gulaktiga nerver och blekgula fransar; vårtorna ställda temligen i rader serdeles i apikal- 

 fälten; håren på vårtor och nerver långa och mörkbruna. Bakvingarne hälft genomskinliga, blekgrå, mot spetsen 

 gulaktiga; nerverna lergula.. Analbihangeu hos ef och 9 såsom i diagnosen blifvit sagdt. 



