110 H. D. .T. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUROPTERA. II. 



och l:a leden af tarserna. med längre hårfransar på- den yttre, men med kortare på den 

 inre sidan. Vingarne smala, skarpt spetsiga och lancettlika.; de främre starkt håriga med 

 talrika uppstående hår; deras nervulation temligen fullständig; de bakres mera- ofullständig; 

 fransarne i framkanten af fram vingarne täta, i inkanten långa; likaså på bakvinga-rne, der 

 de i inkanten äro flera gånger längre än vingbredden. Ba-kvingarnes framkant bildar en 

 sta,rk krök framåt och derefter en inskärning. Framvingarnes spetsar äro skarpa, men ej 

 mycket utdragna och på den torkade insekten ej uppåtböjda. 



De främre vingarne ega subcostaJnerv och radialnerv, men endast den förre utlöper 

 i framkanten, hvaremot den sednare utmynnar i subcostalnerven såsom en sned, lång tver- 

 nerv; subradialgrenen, som utgår från midten af diskfältets främre sida, utlöper slingrande 

 i vingens framkant; från nämnde vingfälts främre hörn utgå carpal-, metacarpal- och 

 sesamoidgrenarne, alla förenade i en gemensam stam och från samma fälts bakre hörn 

 utkomma glenoidal- och styloidgrenarne förenade i gemensam stam; ulnargrenen kommer 

 enkel från diskfältets bakre sida; ulnarfältet slutet och från dess bakre hörn utgår den 

 enkla subulnargrenen; emellan dorsalnerven och vingens inkant samt emellan nämnde nerv 

 och ulnarfältets tvernerv finnes på hvardera stället åter en tvernerv. Vid basen af fram- 

 vingarnes inkant finnes en särskild liten lob. Bakvingarne sakna subcostalnerv, men ega 

 kort, i framkanten utmynnande radialnerv; subradial-, carpal- och meta-carpalgrenai'ne 

 komma från diskfältets främre hörn i gemensam stam och från det bakre hörnet utgå 

 hvar för sig glenoidal- och ulnargrenarne ; sesamoid- och styloidgrenarne saknas; från 

 vingbasen utgår subulnargrenen enkel och derefter abdominalnerverna; ingen tvernerv 

 finnes, utom den som tillsluter diskfältet. 



Djuren träffas både vid stillastående och rinnande vatten. 



1. H. sparsa (Curt.). Antennerna bleka, med 2 breda, svartaktiga ringar, eller 

 enfärgadt gulaktiga; hufvud och pronotum med hvit hårighet, blandad med svarta hår på 

 ansigtet; fötterna smutsigt lergula, de främre mörkare; framvingarne svarta; med hvitaktig 

 teckning. L. e. vsp. 5 — 8 millim. 



Hydroptila sparsa CuRT. Phil. Mag. 1834. 217. H. pidclmcorrås, (calocera Dalm.). Kol. 

 Gen. & Sp. I. 105. H. tineoides M'Lacll. Tr. Br. 94. t. 5. f. 7. H. sparsa M'Lachl. Rev. & 

 Syn. 511. 



Funnen i Södermanland och vid Stockholm. 



Beskr. Antennerna gulaktiga, antingen enfärgade eller med 2 breda, bruna ringar, den ene vid midten, 

 den andre närmare spetsen. Hufvud och pronotum med hvit bärighet, blandad med svarta här på ansigtet nedom 

 antennerna. Abdomen brnn med bleka kanter. Palperna lergula. Fötterna lergula med mörkgrå hårighet och 

 fransar. Framvingarne svarta, med upprättstäende svarta hår; en fläck vid basen, ett snedt tverband innanföre 

 midten, hvilket genomskär både framkantens och inkantens fransar; ett tverband utanföre midten, hvilket genom- 

 skär inkantens fransar; några fläckar i spetsen; alla dessa teckningar äro hvitaktiga och tydligare hos 9 än 

 hos ef. Bakvingarne mörkgrå, med fransar af samma färg. Hanens hornplåt på buksegmentet lång och smal 

 samt dold i hårigheten. 



2. ff. tineoides (Dalm.). Antennerna enfärgadt bleka eller med brunt band nära 

 spetsen, sällan enfärgadt mörka; hufvud och pronotum med hvitgul hårighet, som på 

 hvarje sida af hjessan och på ansigtet under antennerna stundom är svartaktig; fötterna 

 smutsigt lergula med bruna lår åtminstone på främsta paret; framvingarne svartaktiga 

 med hvit teckning. L. e. vsp. 6 — 7 millim. 



