KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND. 24. N:0 10. 113 



Arten, som under Maj och Juni månader antrSffats hos oss vid sakta rinnande, 

 men äfven vid stillastående vatten, tyckes vara temligen spridd inom Sverige, der den 

 blitVit anmärkt i de södra och mellersta provinserna, åtminstone ända upp vid Stockholm. 



Beslr. Antenner, palper, liufvnd, thorax och abdomen svarta. Fötterna brunsvarta, låren mörkare och 

 farserna ljusare; de sednare med sidenglans, sä att de i viss dager synas hvita.ktiga. Vingarne bredt rundade 

 i spetsen svarthåriga, de främre bos o^ med en njurformig, hårbeklädd valk vid basen nära inkanten och de 

 bakre hos samma kön med en krökt håruppfylld grop. .Vntenneriias första led hos o^ med en spetsig, krökt 

 tagg på inre sidan nära basen, oftast dold i bärigheten. Abdomens näst sista buksegment har lins c/' en frans 

 af grofva hår ocli det framom varande segmentet en grof tand ; en sådan tand har 9 på näst sista bnksegmentet. 

 Öfre analbihangen hos c/ '"'" vid bas och spets bredare, till färgen svarta, i spetsen trubbiga, öfverallt håriga, 

 och nedom dem framskjuta i:nc länga, sjietsiga, gula tornar; mellersta bibangou långa, smärta, krökta, nål- 

 formiga, gula, framskjuta från abdonieus sista ryggsegments bakre kant; nedre analbihangen långa, smärta, starkt 

 inåtkrökta, spetsen gul. lianens aualtub bildas af sista abdominalsegmentets öfre och nedre plåt, med 2 breda, 

 trubbiga bihang. 



b) 'Ernndef< (Wallkngr.). Antennei-na hos & utan tand. Båda vingparens diskfält 

 hos båda könen slutna, temligen långa, normnlfi, ehuru hos ef något kortare hx\ hos ? 

 siimt bakvingarnes diskftilt hos ? tillslutet med en vinkelformigt bruten tvernerv; hos 

 båda könen iinnas på framvingarne fullständiga och enkla subcostal- och radialnerver, 

 nfvensom subradialgren, hvilken likväl hos ef utgår såsom en gren fi'ån radialnerven och 

 stundom är vid utgången derifrån försvinnande, men hos ? utgäi- den deremot från disk- 

 fältets främre hörn och är något slingrande; från sistnämnde ställe utgår också carpal- 

 och metacarpalgrenarne hos båda könen förenade i lång gemensam stam; glenoidalgrenen 

 utgår från diskfältets bakre hörn på samma ställe som den tvågi'enige ulnargrenen och 

 stundom förenad med denne i mycket kort gemensam stam; styloidgren saknas; ulnar- 

 fältet hos ef öppet, men hos 9 slutet och bredt; subulnargrenen hos ef enkel och utgäi" 

 från diskftiltets bakre sida, men lios ? tvågrenig och utgående från ulnarfältets bakre 

 hörn; derefter följa dorsalnerverna. Bakvingarne sakna hos Inida könen subcostalnerv, 

 men ega fullständig radialgren; subradialgrenen utgår från "carpalgrenen och båda från 

 den ur diskfältets främre hörn kommande metacarpalgrenen, så att denne är tregrenig; 

 glenoidalgrenen kommer hos ef från diskfältets tvernerv, men hos 9 ur samma vingfälts 

 bakre hörn, ur hvilket hos den förre utgår den enkla, men hos den sednare den tvågreniga 

 ulnargrenen; subulnargrenen hos båda könen enkel och efter den komma abdominal- 

 nerverna. 



2. B. articularis (PiCT.). Svart. Vingarne beklädda med tät, brunsvart hårighet; 

 fransarne i viss dager mörkt purpurfärgade; fötterna hos ef bnina med ljusa knä och 

 smutsgula ta-rser, hos ? gulaktiga. L. e. vsp. 9 — 11 millira. 



Rhyacophila artictdaris PrcT. Recb. 198. t. 16. f. 2(i. Berfna articiiLaris MX.iOliL. Rev. & 

 Syn. 497. t. .52. 



Arten är funnen i Jeratland af framl. Prof. Wahlberg. 



Beshr. Kroppen svart. Maxillarpalperna ganska långa och hos ef isynnerhet tätt besatta med långa 

 ocli utspärrade här, hvarigenom lederna helt döljas; hos $ äro de äfven ganska håriga, dock ej så starkt som 

 hos ef. Fötterna hos den sednare bruna med bleka knä och smutsgulaktiga tai'ser; hos den förra mer eller 

 mindre gulaktiga. Vingarne klädda med tät brunsvart hårighet, med mörk purpurglans på fransai-ue; framvingarne 

 hos ef med den vanliga valken mot basen, men bakvingarne utan bäruppfylld grop. Sista buksegmentet hos ef 

 srautsgult och näst sista buksegraentet har hos båda köneii en grof tand. Öfre analbihangen hos ef korta, 

 päronformiga, håriga och gulaktiga; de nedi-e analbihangen hafva bred bas, som i nedre kanten är rundadt 

 utvidgad, derefter afsraalna de starkt men utvidgas åter mot spetsen, hvilken är tver och med långa hår; deras 



K. Sv. Vet. Akad. Hiindl. Biiiiii 24. N:o 10, lo 



