KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HÄNDLIXGAR. BAND. 24. N:0 10. 115 



2. Slägtet: BERiEODES Eaton. 



Spon-arne 2, 2, 4. Viugarne smala, spetsiga, lancettlika, särdeles de bakre; de 

 främre hos o^ utan hårig valk vid basen, men med ett smalt, långsträckt, snedt och svart 

 veck. Abdomen hos båda könen utan tand på något af buksegmenterna. Antennerna 

 något längre än hos Bertea, men utan tand hos d' på basleden. Vingnerverna nästan 

 lika hos båda könen. 



Båda vingparens diskfält och ulnarfält slutna. Framvingarnes subcostalnerv utgår 

 från vingbasen, men radialnerveri från diskfältets framsida närmare vingarnes bas; från 

 diskfältets främre hörn utgår subradialgrenen och från samma ställe utgå carpal- och 

 metacarpalgrenarne, hvilka båda äro förenade i teraligen lång, gemensam stam; från bakre 

 hörnet af samma vingfält utgå glenoidalgrenen och den tvågrenige ulnargrenen, båda i 

 gemensam stam; den tvågrenige subulnargrenens båda grenar utgå ur uliiarfälfets bakre 

 hörn; derefter följa från vingbasen doi'salnerverna, som äro hos ef färre än hos ?. Bak- 

 vingai-ne sakna subcostalnerv, men ega radialnerv, som utgår från diskfältets främre sida 

 liksom på framvingarne; subradial- och carpalgrenarne utgå båda från diskfältets främre 

 hörn, men metacarpalgren saknas; ur samma vingfälts bakre hörn utgår glenoidalgrenen, 

 men hos d^ saknas ulnargren, hvilken deremot hos 9 finnes och utgår enkel från samma 

 ställe som glenoidalgrenen; ulnarfältet är hos ef smalt, men hos ? bredt och utåt små- 

 ningom bredare; från dess baki-e hörn utgår hos ef en enkel subulnargren, men hos 9 

 den tvågrenige subulnargrenens båda grenar; derefter följa fi-ån vingbasen abdominal- 

 nerverna. Vingarne ega ej andra tvernerver än de, som tillsluta diskfältet och ulnarfältet. 



Inom Europa är hittills ej mer än en art känd, hvilken äfven tillhör vår fauna. 



B. Dniuita (Lin.). Svart; framvingarne klädda med svartbrun hårighet; fransarne 

 svarta; bak vingarne svarta, med svartgrå fransar; palperna hvitaktiga, med brun hårighet. 

 L. e. vsp. 9 — 10 millim. 



Phryganea minuta Lin. F. S. 381. Berwodes mmiita M'Lachl. Rev. & Syn. 500. t. 52. 



Är hos oss temligen sällsj^nt. Af Wahlberg i Östergötland och af Adjunkten 

 Thomson i Skåne. Förbises lätt på grund af sin litenhet, liksom föregående till familjen 

 hörande arter. 



• 



Beski: Svart; bärigheten brunaktig. Antennerna svartbruna. Palperna hvitaktiga, med brunaktig 

 hårighet. Fötterna brungulaktiga. Framvingarnes täta hårighet svartbrun, fransarne svarta. Bakvingarne svarta, 

 fransarne svartgrå. Abdomen har ingen tand i)å buksegmeuten hos någotdera könet, men o^ har på nästsista 

 buksegmentet en frans af långa hår. Ofre analbihangen hos ef äro m.ycket korta och bilda blott en rundad 

 hårig svulst vid hvardera basen af de mellersta bihangen, som bilda 2 fiata, räta och divergerande utskott, hvilka 

 på hvardera sidan om sig hafva ett långt, sylformigt, gulaktigt utskott; de nedre bihangen långa, platta, uppåt- 

 böjda och åtföljda ofvantill hvardera af ett smärt, cylindriskt S-formigt böjdt utskott. 



Äggen oregelbundet spheriska och inneslutna i en gelatinös massa, som vid beröringen med vattnet upp- 

 sväller till en bredt oval eller spberisk form. 



Larven blekgrön; hufvudet ofvan olivbrunt, med 2 bleka linier, som baktill convergera, bildande ett slags 

 U ; pronotum tecknadt med små, täta, runda, svartaktiga eller bruna punkter, som bakåt äro större och mindre 

 tätstående; mesonotum grönbrunt, med mörkare punkter; fötterna blekt gulaktiga, försedda med långa här. 

 Sådana finnas äfven pä sista abdominalsegmenterna. (Morton.) 



Huset ej olikt det hos B. minuta, men smärtare. 



