120 H. D. J. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUROPTERA. II. 



enfärgade; stundom äro framvingarne enfärgadt askegrä. Bakvingarne blekgrå, med fransar af samma färg. 

 Hanens öfre analbihang ucdåtrigtarte, vid basen breda, i yttre kanten bågformigt inskurna, i nedre spetsen 

 mindadt trubbiga; de nedre bihangen uppåtkrökta, vid basen bredare, men utåt afsnialnande till en trubbig spets. 



9. Fam. Leptoceridae Leach. 



Antennerna betydligt, stundom många gånger längre än framvingarne, fina, borst- 

 lika; l:a leden gröfre än de följande, svald, uppblåst och kägelformig; 2:a leden temligen 

 kort och något svald; hvaxdera af de följande smärta, flera gånger längre än den 2a. 

 Ma^xillarpalperna långa och sta]'k håriga, undei- hvilan merendels framåtsträckta; 4:e och 

 5:e lederna smärtare än de öfriga; den sistnämnde ej mångledad eller piskformig. P\jt- 

 terna med eller utan små, korta tornar; bakersta fotparets sporrar alltid 2, det fräinstas 

 deremot 1, 2 eller 0. Vingarne långa; de främre temligen smala, under hvilan merendels 

 takformigt. lagda öfver de andra; deras subradialfält slutet genom tvernerv. men de 

 bakres öppet; de främre sakna alltid i costalfä Itets midt tvernerv, men ega stundom 

 sådan i subcostalfältets eller i radialfältets midt, stundom i båda; de bakre sakna sub- 

 eostalnerv, men ega radialgren; de främres nerver äro stundom könen emellan olika, i 

 det att ? eger n)en c/ saknar hos ett slägte styloidgren. Oceller saknas. 



Antennerna hos ? något kortare än hos c/. Hufvud och pronotura oftast tätt håriga. 

 Labialpalperna ganska korta. Fötterna, ganska långa och smärta; främsta paret dock 

 kortare än de öfriga; alla med tilltryckta glänsande fjäll; sporrarne till antalet olika, hos 

 olika slägten, men sinsemellan olika långa, i det att den yttre i hvarje par är vanligen 

 kortare än den inre. Framvingarne oftast betäckta med temligen tät hårighet och för- 

 sedda med mer eller mindre långa fransar. Bakvingarne mycket kortare än de främre, 

 stundom bredare än, stundom smalare än de främre, men stundom lika breda med dessa; 

 i förstnämnde fallet äro de veckade, men eljest utan veck. Abdomen ganska smärt. 



Vingnerverna ganska regelbundna. De främre vingarne ega subcostal- och radial- 

 nerver, men sakna alltid tvernerv mot slutet af costalfältet, men ega stundom sådan 

 antingen mot slutet af subcostalfältet eller radialfältet, sällan i båda; subradialfältet är 

 alltid slutet genom tvernerv och ur dess främre hörn utgå subradial- och carpalgrenarne 

 oftast förenade i mer eller mindre lång gemensam stam, men stundom sinsemellan skilda; 

 metacarpalgreneii kommer merendels från samma fälts bakre hörn; sesamoidgren saknas; 

 glenoidal- och ulnargrenarne äro stundom förenade i gemensam stam, men stundom 

 skilda från hvarandra; mellan dessa finnes sällan styloidgrenen tillstädes; ett slutet ulnar- 

 fält bakom diskfältet finnes oftast, men saknas åtminstone hos ett slägte; 'detta vingfält 

 är merendels kort, ej mer än hälften så långt som det framom varande diskfältet, men 

 stundom är det längre och räcker nästan till vingbasen; subulnargrenen är antingen enkel 

 eller tvågrenig; derefter följa dorsalnerverna. Ba.kvingarne sakna, alltid subcostalnerv, 

 men ega alltid radialnerv; subradial- och carpalgrenarne utgå ofta från diskftlltets främre 

 sida, men stundom från dess främre hörn, oftast förenade i gemensam stam, hvilken 

 stundom är så lång, att subra-dialgrenen nästan aldeles liknar en tvei-nerv nära, ving- 

 spetsen; subradialfältet är alltid öppet; metaca.rpalgrenen utgår från det slutna diskfältet; 

 derifrån komma också glenoidal- och ulnargrenarne stundom vidt skilda fraii hvaraiidi-a. 



