KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLtNGAÉ. BAND. 24. N:0 lO. 129 



fläckiga, bakersta paret mycket långa. Huset smärt, bildadt af vextfragmenter och sandkorn, på yttersidan 

 belagdt med längre vextbitar. (Piot.). 



3. AL longicornis Lin. Framvinganie gulguJa,, antingen enfärgade eller med 3, 

 stundom ofullkomliga,, svartbruna , tverband; fötterna blekt gulbruna. L. e. vsp. 15 — 



20 millim. 



Phryg. lonijicornis LiN. F. S. 380 (cfr. Wallenge. Öfvers. af K. Vet. A:s Förhandl. 1870 

 151). Äfystacides longicornis Burm. Handb. 918. Phryg- qiiadrifasciata Fabr. Syst. Ent. 308. 

 Zett. Ins. Lapp. 1072. Setodes quadrifasciata Kol. Gen. & Sp. II. 265. t. 3. f. 32. Mystacida 

 qiiadrifasciata Rajib. Nevr. 511. Mystacides quadrifasciata Bratjer Neur. Austr. 41. M'Laohl. 

 Tr. Br. 116. t. 13. f. 1. 2. Mystacides longicornis M'Lachl. Rev. & Syn. 316. t. 34. 



Arten förekommer allmänt under sommar och höst inom hela Sverige, Lapp- 

 markerna ej undantagne, men är så vidt förf. vet ännu ej anmärkt inom Norge, der den 

 dock sannolikt äfven bör träffas. Den hvilar merendels om dagen, men mot aftonen, 

 serdeles i skymningen, svärmar den i mindre flockar öfver vattenytan, flyger då upp och 

 ned, derunder den håller antennerna rakt uppåtsträckta och fötterna nedåthängande. 



Beskr. Antennerna bvitaktiga, fint svart- eller brunringlade. Kroppen svart, med guldgula hår på 

 bufvud och thorax. Palpernas hårighet mörkbrun. Abdomen brun, med blek sidolinea. Fötterna blekt gul- 

 bruna, med svarta coxa?. Framvingarne gulgula med 3 mer eller mindre breda svartbruiia tverband, hvilka 

 antingen äro fullständiga, eller af brutna, genombrutna eller ändtligen mindre tydliga; stundom äro de försvunna, 

 så att vingarne äro enfärgade; utkanten och fransarne bruna, men nerverna svarta. Bakvingarne svartgrå, med 

 bvitaktiga fransar. Öfre analhihangen hos c/' långa, smala och nålformiga; derunder finnes en triangelformig, 

 bred lob, som slutar i en skarp, rät spets; nedre analhihangen uppräta, bandformiga, breda och trubbiga; buk- 

 segmentets utskott nästan såsom hos M. nigra. 



3. Slägtet: TRI^NODES MXachl. 



Sporrarne 1, 2. 2. x\ntennerna mer än 2 gånger så långa som framvingarne, men 

 hos honan kortare, än hos hanen. Hufvudet och delvis mesonotum tätt håriga. Ögonen 

 hos båda könen små och lika. Maxillarpalperna ganska långa, ]:a och 2:a lederna lika 

 långa, 3:e mycket längre, 4:e och 5:e sinsemellan nästan lika långa,. Framvingarne lång- 

 sträckta, med täta tilltryckta hår; spetsen rundad, ej inböjd; fransarne långa och täta, 

 ganska långa i analhörnet. Bakvingarne på midten något bredare än de fränwe, föga 

 veckade, i framkanten jemna, men nära vingspetsen grundt utskurna; spetsen föga skarp, 

 något rundad; håriga med mycket långa fransar. Vingnerverna hos båda könen lika. 

 Framvingarne hos båda könen sakna styloidgren; subradial- och carpalgrenarne utgå 

 förenade i gemensam stam ur främre hörnet äf det långsträckta subradialfältet; blott 

 subcostalfältet utåt slutet genom tvernerv och sådan saknas emellan radialnerven och sub- 

 radialfältet; ulnarfält saknas helt och hållet, men diskfältet är derföre utåt ovanligt bredt 

 och från dess tvernerv utgår ulnargrenen ensamt, under det att metacarpal- och glenoidal- 

 grenarne utgå ur subradialfältets bakre hörn; subulnargrenen kommer från det smala och 

 långa subulnarfältet. Bakvingarnes glenoidal- och ulnargrenar, sins emellan åtskilda, 

 komma från diskfältet, från hvars främre hörn metacarpalgrenen samt från främre sidan 

 carpalgrenen utgå; från den sistnämnde grenen utgår nära vingspetsen den korta sub- 

 radialgrenen. Framvingarnes 3 tvernerver i disken bilda en nästan rät linea. 



Den fuUbildade insekten uppehåller sig vid rinnande vatten och insjöar. 



K. Sv. Vet. Akad. Haiidl. Band. 24. N;o 10. 17 



