-KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND. 24. N:0 10. 131 



trubbig spets; från dessas inre Icant utrkjuter nära basen ett långt, smalt, nästan S-formigt böjdt utskott ocli 

 framom detta ett annat, kortare,^ bredt, nästan ovalt utskott. 



Larven beskrifves af Reajur i Blem. III. 177 ocli afbildas pä t. 14. f, 8 — 10. Den uppebäller sig i 

 vatten, der Eanunculus aquaticus vexer, hvilken utgör hans föda. 



4. Slägtet: EKOTES IS xMXachl. 



Sporrarne 1, 2, 2. Antennerna mer än 2 gånger så länga som framvingarne, men 

 hos ? kortare än hos ef. Hufvudet och delvis mesonotum tätt håriga. Ögonen hos båda 

 könen lika. Maxillarpalperna ganska långa, l:a leden kort, 2:a och 3:e nästan sins 

 emellan lika, 4:e och 5:e kortare, men äfven sins emellan nära lika långa. Framvingarne 

 långsträckta, ej synnerligen täthåriga; spetsen rundad, ej inböjd; fransarne långa, i anal- 

 hörnet längre. Bakvingarne föga bredare än de främre, föga veckade; i framkanten med 

 en liten utböjning och derefter mot spetsen ganska grundt utskurna; vingspetsen föga 

 skarp, något rundad; fransarne mycket långa. Vingnerverna hos båda könen lika. Fram- 

 vingarne sakna hos båda könen styloidgren; subradial- och carpaigrenarne utgå förenade 

 i gemensam stam ur det främre hörnet af det föga långsträckta subradialfältet; blott 

 subcostalfältet utåt slutet genom tvernerv, men sådan saknas emellan radialnerven och 

 subradialfältet: ulnargren och slutet ulnarfält iinnas; den förre utgår liksom gienoidal- 

 0'renen, men skild från honom \\y diskfältets baki-e hörn och ur det sednares bakre hörn 

 kommer subuhiargrenen ; diskfältet är utåt nästan jeninbi^edt; raetacarpalgrenen kommer 

 ensam ur subradialfältet. Bakvingarnes glenoidal- och ulna]'g)'enar utgå ur diskfältets 

 bakre hörn temligen vidt åtskilda; subuhiargrenen utgår från basen och är enkel; uieta- 

 carpalgrenen utgår från främre hörnet och carpalgrenen från främre sidan af diskfältet; 

 från sistnämnde gren utgår likt en tvernerv subulnai-grenen nära vingspetsen. Fram- 

 vingarnes 3 tvernerver i disken bilda en rät linea. 



Enda arten, som tillhör detta slägte, har endast blifvit hos oss anmärkt vid träsklika 

 insjöar. 



E. haltica M'Lachl. Antennerna gula, mot basen svartringlade; hufvudets hår grå- 

 gula; abdomen svart, med blek sidolinea; framvingarne brungrå, med långa fransar af 

 samma färg. L. e. vsp. 15 — 16 niillim. 



Erotesis baltica M'Laohl. Rev. it Syn. 326. t. 35. 



Under Juli månad träffad vid den numera uttorkade insjön Hunnemara nlira 



Karlshamn. 



Beshr. Antennerna gula, mot basen med smala svarta ringar; l:a leden gulaktigt bärig. Hufvudets hår 

 grågula. Palpernas bärighet äfven grågul. Fötterna gråaktiga, med mörkare lår och svarta eoxae. Fram- 

 vingarne täckta med kort gråbrun, ej tät bärighet; fransarne långa, gråbruna. Bakvingarne ljusgrå, något 

 håriga, med långa, gulgrå fransar. Ofre analbihangen bos ef små, aflångt ovala, flata, gulaktiga, blekhåriga, 

 sittande under ryggsegmentets 2:ne lober och skjutande rakt utåt frän sidorna; under dessa utgå 2:ne länga, 

 cylindriska, gula grenar rakt utåt, bvilka vid basen äro breda och förenade samt på yttersidan försedda med 

 en bred tand, men derefter afsmalna och divergera något samt äro i utkanten bäriga; de nedre analbihangen 

 tvågreuiga, den yttre grenen är lång, starkt krökt, vid basen bredare, men den inre deremot kort, platt, trubbig 

 och på inre sidan försedd med styfva tornar. 



