140 H. D. .1. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NEUROPTERA. II. 



vande djuret, men föga märkbara bos det döda; fransarne blekare än vingens grundfärg. Bakvingaruc mörkt 

 rökgrä, med blekare fransar. Abdomens sista dorsalplåt saknar bos o^ utskott, är kort, trubbig och svart; 

 nedre analbihangen bos (f svartaktiga, deras basled är föga utvidgad mot spetsen ocb slutleden kort, trubbig 

 och nästan jemntjock; penis är något sammanknipen före den tilltjocknade, tvåklufna spetsen och den nedre 

 kanten är på midten småningom utvidgad. 



Larvens hufvud och två första tboraxsegmenter mörkbruna, en blek ring omkring ögonen och två bleka, 

 sneda fläckar på hufvudet; sidokanterna och bakre kanten af mesonotum med svart bräm och sistnämnde kant 

 delad i tre flikar, hvaraf den mellersta är minst; mesonotum smutshvit, med bred, nästan qvadratisk, brun, i 

 bakre kanten konkav hornplåt. Fötterna gulaktiga, med svart vid lederna. Abdorainalsegmenterna ljusbruna; 

 de tre sista lederna blekare ; analutskotten blekgula, med svart, lång hårtofs vid klornas bas. (M'Lachlan.) 



2. H. pellucidula (Curt.). Ögon hos båda könen små och hjessan mycket bredare 



en lång; antennerna ljusa, med tydliga, svarta snedlinier; framvingarne gråbruna, maror- 



^rade med blekgula fläckar och i inkan ten alternerande, gula och bruna aflånga fläckar; 



bakvingarne blekgrå eller hvitaktiga med mörkgrå fransar. L. e. vsp. 21 — 36 millim. 



PliilopotamiLs pellucidulun Cdrt. Phil. Mag. 1834. 21.3. Hydrops. pellucidula M'Lachl. Tr. 

 Br. 126. t. 7. f. 2. t. 13. f. 89. Rev. & Syn. 258. t. 38. Hydrops. Iceta Pict. Rech. 204. t. 17. 

 f. 4. BuRM. Handb. 912. Hydrops. variabilis Pict. 1. c. 205. t. 17. f. 5. Hydrops. maxima 

 Brauer Neur. Austr. 40. f. 28. 29. //. versicolor Beauer 1. c. 40. f. 32. 33. H. tenuicornis Kol. 

 Gen. & Sp. II. 234. H. angustipmnis Kol. 1. c. 231. H. tincta 1. c. 233. 



Förekommer under Juli och Augusti månader spridd inom Sveriges södra och mel- 

 lersta landskaper och gkr mot norden åtminstone upp i Helsingland. 



Beskr. Antennerna rödgula eller lergula, med tydliga, svarta snedlinier. Ögonen hos båda könen lika 

 stora, ganska små och hjessan bredare än lång. Hufvud och thoi'ax med gulhvit eller grågul hårighet och kroppen 

 brun; palperna bruna eller gulaktiga; abdomen undertill blek, med blek sidolinea; fötterna lergula eller grå- 

 bruna. Framvingarne gråbruna, hälft genomskinliga, med tätstående blekgula fläckar, som hos det lefvande djuret 

 är tydligast, men mer eller mindre försvinna efter döden; i inkanten alternerande aflånga och mörkbruna fläckar, 

 samt för öfrigt mer eller mindre tydlig brun eller grå marmorering i disk och utkant; ä denne sednare en rad 

 gula fläckar, som utgå i de bruna fransarne. Bakvingarne blekgrå eller hvitaktiga, med mörkgrå fransar. 

 Abdomens sista dorsalplåt saknar hos ^f utskott, är smal, svart och spetsig; nedre analbibangens hos ef basled 

 helt gul, ganska lång och temligen utvidgad mot spetsen, slutleden kort, trubbig, mot spetsen föga utvidgad; 

 penis mörkt lergul, med skarp tand på hvarje sida bakom den klufna spetsen. 



Larvens hufvud gult, med svart teckning, liknande ett kors ; thoraxsegmenterna bruna med svarta streck i 

 framkanten på de två sista; metatborax i bakre kanten konkav; alla, tre med svart linea i sidokanterna; abdoinal- 

 segmenterna gula eller brunaktiga; sista abdominalsegmentet ljusare, med svart teckning på tveren. Fötterna gula. 



(Enl. PiCTET.) 



3. H. giittata (Pict.). Ögon hos båda, könen små och hjessan mycket bredare än 



lång; antennerna ljusa, med tydliga, svarta snedlinier; framvingarne grå eller brunaktiga, 



med mer eller mindre tätstående hvita eller blekgula fläckar, ofta i inkanten en lång brun 



fläck, utanföre hvilken finnes en hvitaktig fläck, dock stundom alternerande smärre sådana; 



bakvingarne grå, med mörkare grå fransar. L. e. vsp. 17 — 23 millim. 



Hydropsyche guttata Pict. Rech. 203. t 17. f. 3. M'Lachl Rev. & Syn. -364. t. 39. H. 

 contubernalis M'Lachl. Tr. Br. 129. t. 13. f. 12. H. fulvipes Kol. Gen. & Sp. II. 236. t. 2. f. 18. 

 H. danubii Brauer Neur. Austr. 40. f. 30. 31? 



Sällsynt inom Sverige och endast funnen i Östergötland. 



Beskr. Antennerna gulaktiga, mot spetsen brunaktiga, med mörka ledfogningar och tydliga, svarta sned- 

 linier. Ögonen hos båda könen lika stora och ganska små, samt hjessan mycket bredare än lång. Kroppen 

 svartbrun; hufvud och thorax med hvitaktig hårighet; abdomen undertill blek, med hvitaktig sidolinea; palperna 

 bruna eller gulaktiga; fötterna blekgula. Framvingarne grå eller brunaktiga, mer eller mindre tätt marmorerade 

 med hvita eller blekgula fläckar; i inkanten ofta en läng brun fläck ocb utanföre denna en annan, men större 

 och hvit; stundom äro likväl dessa båda upplösta i smärre och alternerande bruna och hvita och stundom finnas 

 äfven i disken smärre bruna fläckar; fransarne brunaktiga med hvitaktiga fläckar. Bakvingarne grå med mörk- 

 grå fransar. Abdomens sista dorsalplåt hos ef utan utskott och i kanten temligen djupt utskuren; hanens nedre 



