152 H. U. J. WALLENGREN, SKANDlNAVrENS NEUROPTERA. II. 



i framkanten alternera större rödgula och mörkbruna fläckar med hvarandra ocli i utkanten finnas regelbundna 

 rödgula fläckar; fransarne bruna. Bakvingarne rökgrå, med bruna fransar. Abdomens sista ryggsegment är hos 

 ö^ bredt med tver spets, men hos torra exemplar merendels spetsigt och der nedanföre finnas de mellersta anal- 

 bihangen, som äro korta, med bred bas och fin, smal spets; de öfre analbihangen korta och trubbigt rundade; 

 de nedre analbihangen breda, uppät rigtade, i undre kanten kouvexa, men i den öfre konkava samt i spetsen 

 trubbiga. Honans analtub i midten utskuren och i kanterna tandad. 



Framvingarnes färg varierar sä att den serdeles hos 9 är stundom enfärgadt brun; stundom äi'o de guld- 

 gula fläckarne ganska fä. 



3. H. nuraUifi Kol. Fötterna gula.; framvingarne smala, utåt föga, bredare, med 

 elliptisk spets, enfärgadt guldgula. L. e. vsp. 10 — 13 millim. 



Plectrocnemia cmrata Kol. Gen. & Sp. II. 214. t. 2. f. 13. Ilolocentrojms avratus M'L.\chl. Bev. & 

 Syn. 406. 



Anmärkt i mellersta Lappland oeh enligt M'Lachlan äfven i Dalarne. 



Beshr. Är måhända blott en varietet af föregående art, hvilken den till alla delar liknar utom deri, 

 att fötterna äro gula och framvingarne enfärgadt guldgula, tillfölje af den täta bärigheten ; i utkanten finnas 

 antydningar till bruna fläckar. Bakvingar^nes fransar äro g)'å. 



7. Slägtet: CYRNUS Steph. 



Sporrarne 3, 4, 4. Antennerna smätaggiga antingen helt och hållet eller blott mot 

 spetsen. Oceller saknas. Framingarne smala, i utkanten afrundade; deras nerver i det 

 närmaste lika med dem hos Plectrocnemia, men carpalgren saknas, så att subradialgrenen 

 utgår ensam ur subradialfältets främre hörn och metacarpalgrenarne utgå från bakre 

 hörnet af samma fält antingen vidt skilda från hvarandra eller mera sällan förenade i 

 kort gemensam stam; glenoidal- och styloidgrenarne komma förenade i gemensam stam 

 ur inskjutningsfältets fi^ämre och den tvågrenige ulnaTgrenens båda grenar ur samma fälts 

 bakre hörn äfven i gemensam stam. Bakvingarne, som äro i framkanten något utskurna, 

 hafva öppet subradialfält, sakna subradial- och carpalgrenar, men ega metacarpal- och 

 sesamoidgrenar, som förenade i gemensam stam utgå ur främre hörnet under det att 

 glenoidalgrenen utgår ensam ur bakre hörnet af diskfältet; den enkla ulnargrenen utgår 

 från diskfältets tvernerv och den tvågreniga subulnargrenen kommer från samma fälts 

 bakre hörn; subcostal- och radialnerverna tangera ej hvarandra. Mellersta fotparets tibier 

 och tarser hos ? utvidgade och breda. 



Hithörande arter äro små och uppehålla sig både vid stillastående och rinnande 

 vatten, men deras metamorphos är okänd. De kunna fördelas på tvenne subgenera. 



I. Antennerna blott mot spetsen småtandade, men otydligt; maxillarpalpernas sista 

 led längre och smärtare; framvingarne täthåriga; deras metacarpal- och sesamoidgrenar 

 utgå ur subradialfältets bakre hörn oftast förenade i gemensam stam. Cyrnus. 



1. C. trimaculatus (Curt.). Framvingarne bruna, med täta, små guldgula fläckar, 

 hvaraf 3 vid analhörnet äro större och alternera med bruna. L. e. vsp. 12—16 millim. 



Philopotamus trimaculatus Curt. Phil. Mag. 1834. 213. Pohjcentropus mnpunctatus Koi,. 

 Gen. & Sp. II. 218. Cyrnus trimaculatus M'Lachl. Tr. Br. 149. t. 8 f. 3. t. 14. f. 3. Rev. & 

 Syn. 406. t. 43. Wai.lengr. Öfvers. af Kongl. Vet. A:s Förhandl. 1870. 171. 



Under Juli och Augusti månader är arten ej sällsynt i södra och mellersta Sverige 

 och har hittills })lifvit anmärkt ända upp i Upland. 



I 



