KONGL. SV. VKT. AKADEMIKNS HANDLINGAK. RAND 24. N:0 10. 153 



Beskr. Antennerna bruna med gulaktiga ringar, men endast mot spetsen småtandade, ehuru mindre 

 tydligt. Kroppen brun med blek grågul hårighet, hvilken på sidorna af thorax är brun. Palperna brungula. 

 Abdomen nndertill föga blekare än ofvantill. Fötterna ockragula; de bakre tibierna och tarserna brunaktiga. 

 Framvingarne med kort och tät brun bärighet och tätstående, små guldgula fläckar, bland hvilka 2 — 3 vid 

 analhOrnet äro större och alternerande med mörkbruna Häckar (af den här mörkare grundfärgen); nerverna brun- 

 aktiga och fransarne bruna, stundom med gul inblandning; metacarpal- och sesamoidgrenarne utgå ur subradial- 

 fältet oftast förenade i gemensam stam, men ganska sällan skilda frän hvarandra, ehuru ur samma jmnkt (det 

 bakre hörnet). Bakvingai-ne rökgrä, med fransar af samma färg. Abdomeus sista ryggsegment hos ef kort, 

 deladt i 2 smala spetsar; öfre analbihangen små och breda; mellersta bihangen smärta men de nedre breda, 

 korta, pä insidan konkava och i spetsen nästan tvera. Honans analtub tandad. 



II. Antennerna till hela sin längd småtandade, stundom mot l)asen otydligare; 

 maxillarpalpernas sista led gvof och kortare; framvingarne glesliariga; deras metacarpal- 

 och sesamoidgrenar utgå ur subradialfältet vidt skilda från hvarandi-a. Hormocerus Kol. 



2. C. flavidus (M'Lachl.). Framvingarne lilekgula, med otydlig nätformig, gråbrun 

 teckning och i utkanten blekbruna fläckar. L. e. vsp. 12 — 16 millim. 



Cyrnus flavidtis M'Lächl. Tr. Br. 149. t. 14. f. 4. Rev. & Syn. 407. t. 43. Tinodes tennis 

 Kol. Gen. & Sp. II. 222 (non Pirx.). 



Denna art är i södra delarne af vår halfö ganska sällsynt, men tyckes vara all- 

 männare mot norden, der den blifvit träffad i bergigare landskapen inom Sverige och å 

 ^ellen inom Norge i Syd varan ger. 



Beskr. Antennerna blekt gulbruna med föga mörkare ringar; landade, men tydligare mot spetsen än 

 mot basen. Kroppen blekt brnn, undertill gulaktig; hårigheten blekgul. Palperna temligen korta, brunt ockra- 

 gula. Fötterna ockragula med något mörkare tibier och farser. Framvingarne smalare än hos föregående art, 

 blekgula, med gles bärighet och otydlig, nätformig, gråbrun teckning samt i utkanten blekbrunaktiga fläckar; 

 sällan finnas blekgula fläckar i disken; metacarpal- och sesamoidgrenarne utgå ur subradialfältet aldrig förenade 

 i gemensam stam utan alltid frän skilda punkter; en hvitaktig fläck bakom diskfältet. Bakvingarno hvitgrå med 

 blekgrå fransar. Abdomens sista ryggsegmenl hos o^ litet och rundadt: öfre analbihangen större än hos före- 

 gående art, breda, trubbiga: de mellersta bihangen sällan synliga, med en liten spets skjutande utom de öfre; 

 de nedre analbihangen breda, uppåtrigtade, i spetsen trubbiga, mera rundade än hos föregående art, på insidan 

 konkava. 



3. C. erenaticornis (Kol.). Framvingarne hvitgrå, med ovala, hvitaktiga fläckar i 

 disken och utkanten. L. e. vsp. 12 — lo millim. 



Tinodes erenaticornis KoL. Gen. tt Sp. II. 222. t. 5. f. 52. Ci/rmis erenaticornis M'L.A.CFIL. 

 Rev. & Syn. 407. t. 43. 



Ar hos oss den sällsvntaste arten inom slägtet och hittills blott funnen i Småland 

 och Jemtland. 



Beskr. Antennerna hvitgula, till hela längden likformigt landade, med vid torkningen hopfallande spets. 

 Kroppen gulaktigt lerfärgad med livitgul hårighet. Palper och fötter hvitgula. Abdomen grågulaktig, ofvan 

 mörkare. Framvingarne af samma form som föregående arts, hvitgrå med gles gulaktig bärighet och sloi-a, 

 ovala hvitaktiga fläckar i disken och utkanten; mellan dessa sednare är utkanten blekt och otydligt brunaktig; 

 fransarne gråhvita. Bakvingarne hvitaktiga med fransar af samma färg. Abdomens sista ryggsegment hos (f' 

 litet; öfre analbihangen mycket små och trubbiga; de nedre nästan af samma form som hos föregående art, 

 breda och temligen stora, i spetsen mera trubbiga. Honan har förf. ej sett. 



8. Slägtet: NEURECLIPSTS. MXaciil. 



Sporrarne 3, 4, 4. Antennerna hvarken sågade eller småtandade. Oceller saknas. 

 För öfrigt liknar slägtet Plectrocnemia, men vingarne äro smalare ocli bakvingarne i fram- 

 kanten något insvängda, livarjemte framvingarne sakna tvernerv i costalfältets midt och 



K. Sv. Vet. Akad. Hnndl. Bimd. 24. N:() 10. 20 



