KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 24. N:0 10. 163 



bred, i spetsen snedt, men ej djupt inskuren och sista ryggsegiuentets lob rät, jemnbred 

 smärt, mycket smalare än underliggande, rundade sidolober. L. e. vsp. 20 — 30 millim. 



Phryganea niibia Zett. Ins. Lapp. 1068. Eliacyopila paupera Hag. Stett. Ent. Zeit. 1859. 

 153. Rh. mibila M'Lachl. Rev. & Syn. 441. t. 46. 



Arten är under sommar och höst allmän inom Sverige ända upp i Lappmarkerna. 

 Inom Norge är den träffad vid Lerdalselfven (Bhm), Grundset, Lösset och Aaset (Siebke). 



Beskr. Antennerna gulaktiga, med bruna lingar. Hufvudet brunt. Palperna brungula. Tborax brungul. 

 Abdomen af samma färg, men undertill gulaktig. Fötterna gula, sporrarne bruna. Fi-amvingarne grågulaktiga 

 med gråbruna fläckar och flammor, samt i inkauten en stor, aflang, ljusgrå fläck, innanför denna en mindre 

 och utanföre, vid analhörnet en punktformig, båda hvitaktiga; i utkanten alternerande hvitaktiga och bruna 

 fläckar; bakvingarne gråaktiga, hälft genomskinliga. Frän sista ryggsegnientet utskjuter hos c/' en rät, smärt 

 och jemnbred lob, som är mycket smalare än de underliggande, rundade lober. hvarpä den hvilar; sista leden 

 af hanens nedre analbihang är jemnbred, i spetsen snedt, men ej djupt inskuren. Arten varierar mycket 

 till färgen. 



2. C. septentrionis (M'Lachl.). Antennerna lergula, med otydliga blekare ringar; 

 framvingarne blekt gulgi-ä med gråbruna teckningar sällan bildande tverband, och en 

 stor, föga markerad, blek fläck i inkauten samt gråbruna fläckar i utkanten; sista leden 

 af hanens nedre analbihang utåt tilltagande i bredd med sned inskärning i spetsen och 

 sista ryggsegmentets lob utåt bredare, rundad, nästan lika bred, som underliggande 

 rundade sidolober. L. e. vsp. 20 — 30 milim. 



EhijaeopUla seplentrionis M'Lachl. Tr. Br. 157. Rev. & Syn. 444. t. 46. Rh. ferruginea 

 Hag. Stett. Ent. Zeit. 1859. 153 (uec Scop.). 



Arten är hos oss sällsynt och förf. har endast sett den från södra Lappland samt 



ett exemplar från Östergötland, hvilket sannolikt hörer hit. 



Beskr. Arten varierar till färgen lika mycket som föregående, hvilken den är ganska lik. Lättast skiljes 

 den derifrän genom sista ryggsegmentets lob och sista ledens af nedre analbihanget form, allt hos c/'. Honorna 

 af denna och föregående art kunna icke skiljas från hvarandra med någon säkerhet. Honan till denaa art har 

 dock merendels talrikare bruna teckninger och är oftast svart på inre sidan af inkantens bleka fläck. 



15. Fam. GlosSOSOmatMaB. Wallengk. 



Antennerna icke längre än vingarne, håriga, vid basen vidt åtskilda; basleden kort 

 och tjock. Maxillarpalperna starkt håriga; båda baslederna ganska korta, grofva, de öfriga 

 längre och smärtare; 4:e leden koi-tare än 3:e och 5:e, denna sednare enkel, ej mång- 

 ledad och ej piskformig. Fötterna med små tornar, hos o^ ofta med hårfransar; sporrarne 

 oftast 2, 4, 4, sällan 1, 3, 4; mellersta parets tibier och 2 basleder af tarserna hos ? 

 oftast starkt utvidgade, breda. Framvingarne långsträckta, med rundad eller elliptisk 

 spets, oftast starkt håriga och med långa fransar; subradialfältet alltid slutet. Bakvingarne 

 merendels mycket smalare än de främre, trubbiga; subradialfältet antingen slutet eller 

 saknas aldeles. Oceller finnas. Abdomen har hos d' på 6:e buksegmentet ett långt utskott 

 eller en grof tand och ofta på det 7:e åter en mindre tand; det 6:e buksegmentet hos ? 

 har en tand eller knöl. 



Djuren uppehålla sig vid temligen hastigt rinnande åar eller bäckar, deri deras 

 larver lefva. Dessa sakna respirationstrådar. 



