164 H. D. .T. WALLENGREN, SKANDINAVIENS NBUROPTERA. II. 



Inom Europa finnas flera, men inom vår faunas område är icke mer än ett slägte 

 anmärkt. Dock upptaga vi här nedan tvenne, då det är högst sannolikt, att arter af båda 

 kunna påträffas hos oss: 



1. Bakvingarnes subradialtalt slutet; deras subcostal- och radialiierver fullständiga Glossosoma. 



2. Bakvingarne sakna subradialfält; deras subcostalnerv rudimentär, men radialnerven 

 fullständig - - -- Agapetus. 



1. Slägtet: GLOSSOSOMA. Curt. 



Sporrarne 2, 4, 4. Hufvudet gleshårigt. Maxillarpalpernas sista led har i spetsen 

 en klolik tagg. Fötterna föga håriga. Abdomen temligen smärt, undertill hos o^ med ett 

 skedformigt, platt och bredt utskott på 6:e segmentet och på det följande en bred, tri- 

 angulär tand, och på 6:e buksegmentet hos ? finnes en skarp, likaledes triangulär tand. 

 Framvingarne, som äro täckta med jemförelsevis gles och kort hårighet, ega slutet, bredt, 

 nästan trapezformigt subradialfält. Bakvingarne ganska breda, nästan lika breda som de 

 främre, ega också slutet subradialfält, som är nästan lika bredt och af samma form som 

 på dessa, samt fullständiga subcostal- och radialnerver jemte subradial- och carpalgrenar. 



Ingen art af detta slägte är ännu hos oss anmärkt, men då hithörande arter äro 

 funna i Finland och en af dem derjemte i England, är det icke osannolikt, att någon af 

 dessa äfven kan förekomma hos oss, hvarföre vi här nedan intaga deras diagnoser. 



1. G. vevnale (PiCT.). Antenner gula, med svarta suturer, utåt helt bruna; framvingarne grå, med gul 

 hårighet och omkring spetsen bleka, hos torkade exemplar försvinnande, fläckar, samt omkring tvernerverna qvar- 

 blifvande Häckar af samma färg; nära vingbasen hos ef en gul hornfiäck; carpal- och metacarpalgrenarne utgå 

 från samma punkt af subradialfältet; det nedre analutskottet enkelt, temligen långt, vid basen smärt, med 

 smärtare spets. L. e. vsp. 14 — 19 millim. 



Rhyacopliila vernalis PiCT. Rech. 189. t. 15. f. 4. Glossoma fimbriatum KoL. Gen. & Sp. II- 

 199 t. 1. f. 7. G. vernale M'LACHL.Rev. & Syn. 472 t. 50. 



Funner i England och vid Petrosawodsk i Finland. 



2. G. Nylanderi (M'Lachl.). Antenner bruna, mot basen med gul sutur; framvingarne lika föregåendes, 

 men sakna hos c/' vid basen hornfläck; det nedre analutskottet ända till sin bas deladt i tvenne långa, smärta, 

 uppåtböjda, mot spetsarne divergerande gula tornar och vid dessas bas finnes på hvarje sida ett kortare, rakt 

 utskott. L. e. vsp. 14^15 millim. 



MXachl. Rev. & Syn. 474. t. 50. 

 Funnen vid Uleåborg i Finland. 



2. Slägtet: AGAPETUS. Curt. 



Sporrarne 2, 4, 4. Hufvudet täthårigt. Maxillarpalpei-nas sista led trubbig, utan 

 tagg. Bakersta tibierna hos ef starkt, men hos ? glesare cilierade. Abdomen kort, robust, 

 undertill hos ef med ett, ofta ganska långt, vid basen bredt utskott pä 6:e segmentet och 

 på det följande en hårtorfs, men hos ? är stundom på 6:e buksegmentet en tand och ofta 

 på det följande äfven en tand eller kort hårtofs. Framvingarne, som äro täckta med ganska 

 tät hårighet, ega slutet, aflångt-ovalt subradialfält. Bakvingarne betydligt smalare än de 



