6 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



Tillståndet i Skagerack och Kattegat beror ytterst på förhållandena i Nordsjön och 

 Östersjön, hvilka vexla med årstiderna. Det kan derför förutses, att Skageracks och 

 Kattegats hj^drografi skall förete helt andra drag om vintern än om sommaren. Om man 

 nu äfven i de ofvan anförda undei-sökningarnes resultat kunde finna tilli-äckliga utgångs- 

 punkter för att uppställa en allmän bild af tillståndet under sommartiden — under hvilken 

 de flesta expeditionerna egt rum — så är detta icke möjligt hvad vintertiden beträffar. 

 Här finnas endast G. Ekmans observationer från 1878 och 1879 att tillgå, hvilka inskränka 

 sig till den Svenska sidan af Skagerack och, såsom verkstälda på specielt uppdrag att 

 studera förhållandena under sillfisket, ingalunda afse att redogöra för tillståndet i dess 

 allmänhet. 



Hvad som i främsta rummet behöfde kompletteras var alltså kännedomen om Ska- 

 geracks och Kattegats förhållande vintertiden, och dermed var äfven med nödvändighet 

 gifvet, att den nya Svenska expeditionen, som förbereddes till 1890, borde blifva en 

 vinterexpedition. 



Återstod att välja lämpligaste tidpunkten under denna årstid. Vi ansågo, att de 

 egentliga karakteristiska vinterförhållaridena icke hinna utveckla sig före Februari månad i 

 dessa trakter. Afven ett annat skäl talade för att välja denna månad. Erfarenheten har 

 visat, att den strängaste kölden under året vid Sverges vestkust plägar inträffa i Februai-i, 

 vardigtvis förorsakad deraf, att ett barometriskt maximum utbildar sig öfver Skandinaviska 

 halfön medförande stiltje och köld eller svaga ostliga vindar vid dess sydvestliga kust. 

 Derför kunde vi hoppas, att just under denna månad finna ett tillfälle att arbeta ute på 

 hafvet utan att allt för mycket störas af storm och sjögång. Men som den motsatta 

 eventualiteten äfven måste tagas i betraktande manade alla omständigheter till att för- 

 korta tiden för expeditionens arbete ombord så mycket som möjligt. Enda sättet att in- 

 skränka arbetsdagarnes antal på hafvet var att använda flera fartyg och ett flerdubbelt 

 antal observatörer som samtidigt kunde arbeta på flera linier. Vi ansågo att svårigheterna 

 vid organisationen af en dylik expedition och risken som man löper att misslyckas, ifall 

 storm inträffar under de dagar expeditionen arbetar, skulle uppvägas genom fördelen, att 

 i lyckligt fall erhålla nära nog samtidiga observationer från alla delar af hela området, 

 hvilket borde gifva åt resultatet en öfverskådlighet, som ej kan nog högt uppskattas i 

 fråga om ett farvatten af så föränderlig natur som detta. Det vanliga sättet att utföra 

 hydrografiska undersökningar, nemligen att med ett enda fartyg successivt genomkorsa 

 hela området skulle här icke kunnat användas. Ty ett fartyg skulle behöft nära 2 må- 

 nader för att utföra de sektioner, som vi under expeditionen utförde under omkring en 

 veckas tid, och detta oberäknadt de hinder och uppehåll, som storm och dimma otvifvel- 

 aktigt skulle vållat under så lång tid. Och under tiden skulle högst väsentliga för- 

 ändringar åtminstone inom de högre vattenlagren hunnit inträffa, hvarigenom samman- 

 ställningen af de sista sektionernas resultat med de föregående blifvit osäker. 



Vi beslöto derför att uppgöra en ny plan, enligt hvilken undersökningen skulle ut- 

 föras samtidigt medelst 5 ångbåtar på olika linier tvärs öfver Skagerack och Kattegat. 

 Två eller tre öfvade observatörer försedda med apparater af nyaste och ändamålsenligaste 

 konstruktion skulle ombord å hvarje ångbåt utföra de nödiga hydrografiska arbetena efter 

 förut uppgjord instruktion. 



