kongl. sv. vet. akademiens hanblingab. band 24. n:o II. 



17 



några kubikcentimeter, ') som sedan gjutas i tratten t och långsamt få nedrinna i mätröret. 

 Absorptionen sker i början och mot slutet långsamt, och man får 2 eller 3 gånger upp- 

 repa operationen, innan absorptionen är fulländad. Vätskan i B har då antagit en mörk- 

 brun färg, hvilket hindrar en noggrann afläsning. Derför tillsättes destilleradt vatten genom 

 tratten t, tills vätskan i öfre delen af B är alldeles klar och genomskinlig. Först der- 

 efter verkställes afläsning af gasvolymen, hvilken nu består endast af qväfve ^). 



Vid utkokningen afgifves naturligtvis en betydlig mängd kolsyra af hafsvattnet, och 

 vi förestälde oss, att man af den qvantitet kolsyra, som vattnet sålunda frivilligt afgifver 

 vid kokning och som är ytterst lätt att bestämma genom en volymafläsning före tillsatsen 

 af natronlut, skulle kunna draga värderika slutsatser i afseende på kolsyrans bindningssätt, 

 hafsvattnets alkalinitet m. m. Men vi hafva måst öfver- 

 gifva denna spekulation, sedan vi funnit, att tvenne 

 prof af samma vatten, eller olika vattenprof af samma 

 alkalinitet, utkokade under temllgen liknande tryckför- 

 hållanden kunde afgifva högst olika mängder kolsyra. 

 Kolsyrebestämning, verkstäld i samma operation som 

 qväf\e- och syreanalysen, har alltså intet värde. 



Totala kolsyremängden i hafsvattnet kan i alla 



Pia-. 6. 



fall icke erhållas 



genom 



utkoknine: utan tillsats af 



^) Derför användes följande method: 



syra, 



B. Bestämning af totalmängden kolsyra i hafsvatten.'') 

 Fig. 6 visar den härför af O. Pettersson kon- 

 struerade apparaten. Röret Ä afskäres ^) under m 

 och förbindes lufttätt medelst gummislang med huf- 

 ven C, hvars kapillära ") rör vid /? förbindes med ett 

 af mätrörets D sidorör. Figuren torde för öfrigt 

 åskådliggöra apparatens inrättning med tillräcklig tyd- 

 lighet. I A inkastas en s. k. väteutvecklare, be- 

 stående af ett stycke fin jerntråd instucken i ett 

 kapillärt glasrör och ingjutes Va — 1 ^'^- konc. svafvel- 

 syra. Derigenom surgöres vattnet och åstadkommes 

 en jemn men m3'cket ringa vätgasutveckling under 



') I förhållandet 1 volym af förra lösningen på 6 volymer af den senare. 



^) Vid afläsningen uppstår ett litet fel deraf, att vätskepelarne i mätröret B ocli i slangen samt reservoiren 

 U ej hafva alldeles samma speo. vigt och temperatur. Man utröner storleken af detta fel genom att efter afläs- 

 ningen fasthålla C orubbligt i nivåställningen invid mantelröret E och derpå öppna kranen Z och afläsa den 

 nivådifferens som nu uppstår. Som öfversta lagret både i C och B utgöres af rent vatten kan den öfverskjutande 

 vätskepelarens vigt lätt beräknas och barometerafläsningen dermed korrigeras. 



^) Att tillsätta fri syra vid utkokning af luft ur hafsvatten och derigenom söka bestämma CO,, på samma 

 gång som N^ och O, kunna vi ej tillråda, emedan vi funnit att, om lufthaltigt vatten försättes med fri syra och 

 kokas öfver kvicksilfver, så oxideras qvicksilfver på bekostnad af det lösta syret. Detta sker deremot alls icke om 

 vätskan är neutral. (Se O. Petterssons uppsats Ber. XXII 1. c. 



^) Jemför härmed uppsatsen: Kohlensäurebestimmungsmethode von Otto Pettersson Ber. d. D. Ch. Ges. 

 1890 XXIII p. 1402. 



^) Dervid förloras naturligtvis ingen CO.,. 



^) N. B. verkligt kapillära. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 24. N:o 11. 3 



