18 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAI-I. 



profvets utkokning, hvilket är ett alldeles oundgängligt vilkor för att erhålla en jernnt 

 ihållande kokning utan stötar och för att ur vätskan utdrifva de sista spåren kolsyregas. Det 

 andra oundgängliga vilkoret för kols}'rans fullständiga utdrifvande är, att kokningen eger 

 rum under starkt förminskadt tryck. Detta uppfylles genom mätröret I):s inrättning» 

 hvilket kan verka som en slags luftpump. Om man fyller D med qvicksilfver från re- 

 servoiren F och sedan sänker denna, så uppstår ett Torricellis vacuum i D, förutsatt att 

 de tre kranarne b, d och c hållits stängda. Öppnas nu kranen h, så förtunnas luften i 

 liufven C, och man kan få vätskan i A att koka under förminskadt tryck. Då man efter 

 en stunds kokning fått mätröret D fyldt till nedersta strecket med en förtunnad gas- 

 blandning af luft, vätgas och kolsyra, som utvecklas vid kokning af vätskan i A, tillsluter 

 man kranen b, höjer F tills gasen i D kommit under samma tryck som herrskar i atmo- 

 sfären, ^) omblandar vattnet i mantelröret E ^) genom inblåsning af några luftblåsor från 

 ett rör i dess botten, så att temperaturen blir likformig, afläser gasvolymen i mätröret Z) ^) 

 och öfverför derefter densamma genom höjning af reservoiren F uti det ORSAT'ska röret 

 E, der kolsyran absorberas af natron- eller kalilut. Då man sedan återfört gasen uti D 

 och afläst dess volym, finner man kolsyrans volym af differensen. Derefter aflägsnar man 

 luften och vätgasen helt och hållet eller delvis (alltefter som man önskar fortsätta utkok- 

 ningen under starkare eller svagare lufttryck) genom att stänga d, öppna c och höja 

 reservoiren F. Under allt detta kan kokningen i A (med något förminskad lamplåga) 

 fortsättas, emedan denna del af apparaten är alldeles afstängd från mätröret D. Sluter 

 man derpå kranen c och öppnar b samtidigt med att reservoiren F sänkes, så börja omedel- 

 bart nya qvantiteter af gasen under förminskadt tryck att öfvergå till D. Kolsyran häftar 

 utomordentligt fast vid den vätska, hvari den är löst och afgifves aldrig på en gång. 

 3 till 4 gånger är man nödsakad upprepa ofvan beskrifna operation, innan differensen 

 mellan volymen före och efter införandet i kaliröret visar sig vara = O, hvilket i ett och 

 allt brukar fordra omkring 50 minuter till 1 timmes tid. Men då är kolsyran fullständigt 

 aflägsnad ur vätskan' *) 



För att ej erhålla för mycket vatten i D håller man under kokningen kranen b för det 

 mesta tillsluten och öppnar den blott, när man vill suga in gasen i D ur C. För samma or- 

 saks skull tages äfven glasröret till C af kapillär kaliber ungefär så vidt, att en mycket fin 

 platinatråd kan införas deri. Man lyckas härigenom med lätthet utkoka och öfverföra i D 

 nästan hela kolsyremängden utan att någon större vattenkondensation gör sig märkbar i D. 

 Först efter 3:dje absorptionen, då de sista spåren af kolsyra skola afiägsnas, blir kokningen 

 i A af den art, att det är svårt att undvika att med gasen insuga några tiondels kubik- 

 centimeter vatten i D, hvilket der bildar ett tunnt lager ofvanför qvicksilfvermenisken. 

 Har detta skett, kan man lätt återföra vattnet ur D \ C genom försigtig höjning af F. 

 Men man bör dervid icke låta något qvicksilfver ur D medfölja vattnet in i C och A, 



') Derom förvissar man sig genom att öppna kranen rf, då kalilnten i OHSAT'ska absorptionsröret E bör 

 inställa sig vid ett å dess smala del förrut anbragt märke. 



-) Dettn mantelrör skyddas för värmestrålning från lampan genoni en dubbelskärm af tunnt niessingsbleok h. 



') Mätröret D liar ungefär 48 oc. rymd. Den utblåsta delen innehåller omkr. 13 co. räknadt till första 

 delstreoket. Röret är kalibreradt i '/jg oo. från 13 Cc. till 48 oc. 



*) Bevisen för att dessa metoder gifva riktiga resultat anföras i de ofvan citerade tyska uppsatserna af 

 O. Pettersson. 



