36 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



Nordsjön och Skagerack samt förklara betydelsen af de färgnyanser vi valt för att fram- 

 ställa denna indelning å kartorna i plansch II samt IX och X. 



Vatten af 35 "/(,„ salt och deröfver benämna vi oceanvatten eller 35-vatten. Dylikt 

 vatten betecknas å kartorna med djup blå färg. 



Vatten af salthalten mellan 35 och 34 %„ benämna vi Nordsjövatten eller 34- 

 vatten och beteckna med ljusare blå färg. 



Vatten af salthalten 34 till 33 "/^o betecknas med mörkgrön färg. 



Vatten af 33 till 32 "/(,„ betecknas med ljusgrön färg. Dessa båda vattenslag (af 

 från 34 till 32 "/„„) benämna vi bankvatten eller 32- och 33-vatten. 



Vatten af 32 intill 30 "/^^ salt betecknas med gulgrön färg. 



Vatten af lägre salthalt än 30 7oo betecknas med ljusgul färg och benämnes Baltiskt vatten. 



Vi anse — såsom redan nämndt — och skola sedermera bevisa att dessa vatten- 

 slag hafva olika ursprung och olika egenskaper, t. ex. temperatur, gasinnehåll o. s. v., 

 samt att de inkomma eller förefinnas i Skagerack på olika tider och i allmänhet derstädes 

 spela en olika roll. De öfverlagra hvarandra kilformigt inom Skageracks och Kattegats 

 område på grund af deras olika spec. vigt. Skilnaden i detta afseende dem emellan är 

 så stor, att den alldeles öfverväger temperaturens inflytande, i motsats till hvad fallet är 

 i öppna oceanen.^) 



Vi benämna vatten af öfver 35 %(, salthalt för oceanvatten, emedan det, hvar det 

 än må förekomma, uppenbarligen är ett inflöde från Norra Atlanten med obetydlig in- 

 blandning af vatten från annat håll. Det inkommer i Nordsjön från två håll, såsom 

 kartorna å pl. IX och X visa, nemligen dels genom Kanalen, dels, och till ojem- 

 förligt största delen, norrifrån eller från Norra Atlanten mellan Skotland, Shetland och 

 Norska Rännan. Vester om England, Skottland och Shetland har Atlantiska Oceanen en 

 salthalt af öfver 35.50 "/g^ (enligt Tornce) och det vatten som inkommer i öfre Nordsjön 

 mellan Orkney- och Shetlandsöarne har äfven enligt Dracheexpeditionens bestämningar^) 

 från botten till ytan en salthalt, som fullt uppgår till 35.5. Men öster om Shetland re- 

 duceras oceanvattnets både salthalt och temperatur något, isynnerhet mot djupet. Genom 

 hvilket inflytande detta sker, ligger icke inom vår uppgift att söka afgöra, isynnerhet som 

 åsigterna om hafvets strömförhållanden vid Shetlands och Englands östra kuster synas vara 

 diametralt motsatta hos de forskare, som senast undersökt området. ') Vi fasthålla endast 

 vid det sakförhållande som Dracheexpeditionen funnit: nemligen att Nordsjöplatån O. om 

 Shetland öfversvämmas af ett vatten, som eger närmast Shetland salthalten 35,3o 7oo) ^^^ 



•) Se t. ex. BucHANANS diagram uti Challengerexpeditionens 'berättelser. 



J. J. WiLD, Thalassa p. 55 sammanfattar anledningarne till detta förhållande sålunda: »The difference in 

 spec. gravity due to temperature is more than double the diflerence arising from the varying peroentage of salt; 

 whence we conclude thet the order of the oceanic strata depends, in the first instance, upon temperature, in the 

 seoond upon the amount of salt held in solution.» 



^) Se Dracheexpeditionens tabeller 1. C. p. 49 stationerna N. och O. 



^) MoHN anser (Nordhavets dybder, temperaturer och ströraninger, p. 166; jemfpr äfven pl. XLIII) att 

 AtJantervattnet inströmmar mellan Shetland och Skottland samt följer Skotlands östkust mot S., oaktadt hans be- 

 räkning af niväytans lutning tyckes antyda motsatsen. Han framkastar till förklaring häraf den möjligheten: »at, 

 den for den sydgaaende ström fornödne Vandforsyning hentes fra de dybere liggende koldere lag» (förmodligen i 

 Paerö-Shetlandrännan?). Dracheexpeditionens redaktör anser (1. c. p. 15) att en ström af genom flodvatten o. d. mera 

 utspädt hafsvatten söderifrån går längs Englands ostkust och derifrån sätter mot NO. öfver norra delen af Nord- 

 sjön. Vår egen äsigt — hvilken vi som sagdt ej tillmäta någon afgörande vigt — öfverensstämmer här med prof. Mohns. 



