KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 37 



närmare Norska Rännan 35, v — 35,0 "/„(, vid botten. Denna salthalt bibehåller Atlanter- 

 vattnet sedermera hela vägen ända in i Skageracks djupa bassin alldeles oförminskad så- 

 som synes af såväl sektionen 1 Christiansand — Skagen å plansch III, som af alla följande 

 sektioner öfver Skagerack å planschen IV, V. Ofverallt i Skageracksdjupet finner man 

 nemligen omkr. 100 M. under ytan ett mäktigt vattenlager, som ända till botten oför- 

 änderligt visar salthalten 35 "/oj. Detta vattenslag, som utgör hufvudmassan af innehållet 

 i hela Skageracksbassinen, benämna vi »Oceanvattnet» eller »Atlantervattnet». Det ha,r en 

 temperatur af 4!9 — 5!o C. vid botten och omkr. 6°5 högst 7° vid sin öfre gräns. Dess kol- 

 syrehalt är omkring 48 cc på litern och dess qväfvehalt visar att det mättats vid 6° — 7° C. 

 Vi anse att det upptagit denna qväfvehalt, då det såsom inströmmande ytvatten från 

 Norra Atlanten vintertiden passerat öfre delen af Nordsjön,^) hvilken under den kallare 

 årstiden har denna medeltemperatur. De djupaste lagren i Skageracksbassinen äro relativt 

 till sin nuvarande temperatur något öfverniättade med qväfve, hvilket bevisar, att vattnet 

 sedan det lemnat ytan varit utsatt för afkylning. Huru denna afkylning hos ett så djupt 

 beläget vattenlager har uppstått, skall senare visas. Oceanvattnet finnes vid ytan på större 

 delen af norra Nordsjöa intill Doggerbanken om vintern ^) såväl som om sommaren. 

 Utanför Skageracks mynning upphör det att finnas i ytan och existerar inom Skagerack 

 blott såsom undervatten slager, hvars mäktighet och form angifves af isosalinen 35. Den 

 egendomliga svagt S-formiga böjningen af denna linie uti sektionen Christiansand — Skagen 

 är högst vigtig och anmärkningsvärd, emedan samma form hos 35-vattnet återfinnes uti 

 alla sektioner som tagits utanför Skagerach öfver Norska Rännan af Drache.^) Man åter- 

 finner der en likadan lutning af 35 isosalinen från Rännans yttre kant mot Norska banken. 

 Inuti Skagerack får åter 35 isosalinen en annan form såsom vi skola se af sektionerna 5 

 å pl. IV och sektion 9 å pl. V. För närvarande inskränka vi oss till att påpeka 



att alla isosaliner {och äfven isothermer) uti sektionen Christiansand^Slcagen stupa 

 nedåt från Danska mot Norska sidan, så att de tyngre och saltare vattenlagren skålformigt 

 underlagra och ujjjjbära de lättare. 



35-vattnet, som vid station C v, 14 eng. mil från Oxö finnes på 210 M. djup, når 

 i station Ci, som ligger midt på Danska banken, upp till 10 M. från ytan. Oceanvattnet 

 lyftes sålunda vid yttre (här sydöstra) sidan af Skageracksbassinen så högt öfver dess 

 vanliga nivå, att det öfversvämmar den vidsträckta djupare delen af refvet utanför Jutland. 

 35-liniens sänkning mot Norska kusten skall senare gifva anledning till jemföi'else med 

 föregående djuplodningar utefter Norska sidan af Drache och Pommerania. 



Ofvanpå oceanvattnet i denna sektion hvilar ett mäktigt lager af salthalten 34 — 35 

 Vooj hvilket vi betecknat med namnet Nordsjövatten, emedan det finnes i Nordsjön på 

 hela området mellan Doggerbanken och de Engelska, Tyska och Danska kustbankarne 

 från botten till ytan. Det visar sig i vår sektion mäktigast invid Norska sidan, men går 

 närmast ytan på Danska banken, ehuru det hvarken på denna linie eller längre in i 

 Skagerack når till ytan utan blott existerar som undervattenslager. Det spelar en utoni- 



>) Se prof. MoHNS karta öfver isothermernas läge i ytau under Mars månad. (Nordhavets dybder etc. 

 pl. XXVIII.) Äfven de på vårt föranstaltande i Mars 1890 af kapten Taylor anstälda observationerna visade 

 denna temperatur i ytvattnet. 



^) Se kartorna å plansch IX och X. 



^) Se profilerna i lig. 1, 2, 3 å plansh IX. Jemför dermed sekt. 1 pl. III. 



