KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 45 



För att man må kunna studera och jemföra med hvarandra förhållandena under vin- 

 tern och sommaren i denna del af Skagerack, hafva vi å plansch V utlagt sektionen Hållö 

 — öster Risör, dels efter våra bestämningar d. 14:de Febr. 1890, dels efter professor Ek- 

 mans observationer d. 6 tJuli 1877, hvilka vi lånat ur den nu under tryckning varande 

 beskrifningen af den Svenska expeditionen 1877. Vi göra här följande anmärkningar: 



Isosaliven 35 har alldeles samma form i Ekmans sektion som i vår, men nivåen 

 hos vattnet af 35 "/(,(, salthalt synes 1877 om sommaren hafva stått högre ä,n 1890 om 

 vintern. 



Det vill häraf synas, som om de strömförhållanden, hvilka betinga denna egendom- 

 liga nivåyta hos oceanvattnet i Skageracks djupaste del, är ooupphörligt verkande, eftersom 

 samma form återfunnits hos 35 linien under så olika årstider och med så många års mel- 

 lanrum, och att vi här hafva framför oss ett konstant drag uti Skageracks hydrografi. 

 Ännu ett bevis föreligger härför uti den sektion, som 1876 utfördes mellan Fredriksvasrn 

 och Skagen af G. Ekman. Denna sektion är utlagd intill 100 M. djup uti lig. 7 å plansch 

 IX, och man kan genom att dermed jemföra fig. 6, som föreställer sektionen Hållö — Risör 

 efter Professor Ekman 1877 och fig. 5, som föreställer vår sektion 1890 öfvertyga sig, att 

 den sadelformiga fördjupningen hos 35 isosalinen i midten af Skagerack återfinnes på mot- 

 svarande plats i längdsektionen (N^S) 1876 samt i tvärsektionen (V — O) sommaren 1877 

 och vintern 1890. 



Oceanvattnets salthalt på de stora djupen i Skagerack var vid tiden för prof. Ek- 

 mans expedition {Juli 1877) större än vi funno den {1890 i Februari). 



Detta förhållande kan anses såsom fullt bevisadt genom prof. Ekmans titreringar, 

 jemförda med dem, som herr Forsberg anställt å våra djupvattensprof. Dessa chlorbe- 

 stämningar äro utförda enligt samma method, och det visar sig, att den af Ekman funna 

 chlor- och salthalten i de djupaste lagren regelbundet utfallit större än våra och att diffe- 

 renserna ej kunna ligga inom analysfelens gränser. Så t. ex. fann: 



Ekman d. 6 Juli 1877 i stat. 13 på 200 M. djup CP) = 20,07 gr.; salt = 35,37. 



» » » » » » » » » 420 » » » =20,18 » » =35,56. 



» » » » » » » » » 440 » » » =20,11 » » =35,43. 



Vinterexpeditionen » 14 Febr. 1890 » » Svm » 300 » » » =19,92 » » =35,12. 



» » » » » » » » » 400 » » » =19,96 » » =35,20. 



» » » » » » » » » 600 » » » =19,97 » » =35,23. 



» » 25 » » » » Cxii » 300 » » » ^19,89 » » =35,02. 



» » >; » » » » » » 625 » » » =19,92 » » =35,09. 



Ville man förklara den högre Cl- och salthalten i Ekmans bestämningar genom olik- 

 heter emellan hans och Forsbergs analyser, så skulle man nödgas antaga, att den senare 

 vid hvarje titrering förbrukat 0,3 — 0,4 cc. mindre silfverlösning än den förre för att träffa 

 slutreaktionen. ^) Detta anse vi ligga utanför försöksfelens möjliga gränser. Huru långt 



') Cl-halten i denna kolumn angifves för jemförelses skull uti gramm pr liter, sådan den omedelbart fram- 

 går af titreringen, salthalten åter är beräknad på vanligt förut angifvet sätt i "/qq. 



-) Ty för att utfälla halogenerna ur 10 cc. hafsvatten af så hög salthalt åtgingo omkring 28 co. '/j nor- 

 mal silfverlösning. 



