48 ' PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



Skageracks bassin. Det är icke blott på salthalten, som den plötsliga öfvergången till 34 

 vattnet vid 18 Meters djup kännes, äfven gashalten hos detta lager är ytterst olika de öfre 

 lagren. O. Pettersson tog vid observationsserien d. 20 Juli 1890 gasprof från 15 M. och 

 20 M. djup, hvilka gåfvo följande resultat: 



100 o. 



jap i M. 



t-c. 



Salthalt i "/oa- 



NjCc. 



Ojcc. i 1 L. 



Nj + O^ 



15. 



13°,15. 



31,61. 



11,84. 



5,85. 



33,06. 



20. 



7°,40. 



34,56. 



13,23. 



4,87. 



26,93. 



Emellan 15 M. och 20 M. finnes alltså om sommaren en skillnad i gashalten af 1 cc. 

 syrgas och 1,'. cc, qväfve på hvarje liter hafsvatten. 



Under vintern finnes från j'tan till omkring 15 Meter ett likformigt lager af 

 salthalten 32 . 3 °/oo, derpå vidtager 33 vattnet till något mer än 20 Meter, derpå med 

 brant öfvergång 34 vattnet, som slutligen mellan 60 och 80 Meter öfvergår i 35 vatten. 

 Vi göra här samma observation som vid linien Skagen — Christiansand, nemligen: 



34 vattnet är icke -utsatt för samma öde som 32 och 33 vattnet, nemligen att till 

 större delen utdrifvas ur Skagerack om sommaren. 



Siffran 34, som i tabellens 2:dra och 4:de kolumn träffas i samma linie som 20 Me- 

 ters djup, träffas i 3:dje kolumnen i linie med 30 Meter. En blick på tabellen visar 

 alltså att: 



Om sommaren höjes^) 34 vattnets nivå samtidigt med att det under vintern inkomna 

 33 och 32 vattnet bortsvämmas af den baltiska strömmens vattenmassor, hvilkas salthalt i 

 mellersta Skagerack plägar vara under 30 "/f^g eller deromkring. 



Vi hafva sålunda konstaterat, att i sjelfva rnidten af Skagerack 34 vattnet stiger 

 närmare ytan under sommaren. Detta är i ännu mycket högre grad förhållandet vid si- 

 dorna af Skagerack. Man ser af samtliga profiler å planscherna III, IV, V, att alla isosa- 

 liner och isothermer sänka sig bågformigt mot kusterna. Denna bågform ega isosalinerna 

 visserligen såväl under vintern som under sommaren, men deras krökningsmått är starkare 

 under den förra årstiden, då de stupa brantare mot Svenska och Norska landgrunden. 

 Man ser af nedersta figuren å pl. V huru 34, 33, 32, 30 o. s. v. isosalinerna räta ut sina 

 bågar då de nalkas kusten, hvilket betyder att: 



Under sommaren stiger det salta vattnet af 34 °/oo närmare ytan än under vintern. 

 Stigningen, som i Skageracks midt frän Februari till Juli uppgick till omkring 10 a 12 

 Meter, är vid kusterna betydligt större. Nordsjövattnet af 34 "/„„ flödar alltså om som- 

 maren vida längre in mot kusterna än om vintern. Framför allt blir delta märkbart vid 

 den. mera långgrunda Svenska kusten, der 34 vattnet om sommaren går in öfver sand- 

 bankar och uti fjordar, hvarifrån det om vintern är fullkomligt utestängdt {se pl. VI, Gull- 

 marfjord). 



Vi egna i det följande ett särskildt kapitel åt förhållandena i de Svenska f)oi'darne. 

 Vi få då tillfälle att visa, hvilka vigtiga följder detta medför för de genom undervattens- 

 bankar från Skageracksdjupet mer eller mindre afspärrade hafsbassinerna och fjordarne. 



') Härmp.d öfverensstärama de observationsserier, som återfinnas på sid. 35, ehurn förhållandet på linien 

 Skagen — Christiansand ingalunda är så tydligt utprägladt som å denna. 



