KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 24. ^N:0 II. 51 



b) Vågrörelsens effekt. 



Då molekylarrörelsen icke räcker till att förklara värmetransporten i vertikal led, 

 måste man i nästa rum tänka på massrörelse och särskildt den orbitalrörelse, som 

 vågrörelsen på ytan kan meddela de djupare belägna partiklarna. Det är klart, att 

 denna rörelse måste transportera värme från en nivå i hafvet till en annan och detta 

 i en helt annan skala än molekylarrörelsen kan göra. Frågan är blott, till hvilket 

 djup vågrörelsen från ytan sträcker sig.') Detta är ännu långt ifrån utredt, men af 

 Ijröderna Webees, Aimés och andras undersökningar kan man sluta till, att denna rö- 

 relse sträcker sig till vida större djup än der maxima och minima i Skagerack äro be- 

 lägna. Yi anse derför, att värmetransporten genom vågrörelsens inflytande kan förorsaka 

 periodiska vexlingar i temperaturen på sådana djup, som 50 — 60 Meter eller mera, förut- 

 satt att vattenlagren äro nog stillastående, för att detta inflytande skall hinna göra sig 

 gällande ostördt från sommar till vinter. Men om värmemaxima under vintern härrörde 

 från denna orsak borde de återfinnas på nästan samma djup öfverallt i den djupare delen 

 af Skageracis:. Detta är, såsom vi ofvan visat, alldeles icke fallet, ty värmemaximet ligger 

 vida högre och är mera utprägladt i midten än vid sidorna af farvattnet. Dertill kom- 

 mer, att det endast är i midten, som ett motsvarande temperaturminimum utbildar sig om 

 sommaren och detta på samma djup, som maximet om vintern, se tab. å sid. 50. Det 

 ser sålunda ut, som om endast vattnet i centrala delen af Skagerack, öfver dess djupa 

 bassin, vore nog stillastående, för att hinna utbilda ett temperaturmaximum från sommarn 

 till vintern och ett minimum från vinter till sommar. Närmare kusterna är vattenombytet 

 sä lifligt, att — såsom vi skola ådagalägga senare — lager af 60 Meters tjocklek och 9° 

 temperatur kunna helt och hållet ombytas mot andra, af endast 4° — 6°, under loppet af 

 5 eller 6 veckor. Under sådana förhållanden kunna temperaturerna ej vara resultat af 

 någon värmetransport eller värmning från ytan. 



Om man granskar sektionerna å pl. III, IV, V finner man tydligt, att vattenlagren 

 på linien Christiansand — Skagen i sjelfva mynningen af Skagerack måste vara i vida star- 

 kare rörelse, än lagren i midten af Skagerack. Sjelfva formen af dessa vattenlager i Ska- 

 geracks mynning, hvilken angifves af isosalinerna i sektion 1, visai- att de djupare vattenmas- 

 sorna af någon orsak dragés upp öfver Danska banken och inåt Skagerack. Särskildt gäller 

 detta 35 och 34 isosalinerna. I sektionen 9 mellan Hållö och O. Risör har åter 35 linien 

 antagit en form, som häntyder på, att i sjelfva centrum af Skagerack, som vid sidorna 

 omkretsas af strömmar, är jemförelsevis lugnt. Afven är det en erfarenhet hos dem, som 

 seglat öfver mellersta Skagerack, att i midten af farvattnet är ett stort område af ström- 

 stillt vatten. Det är just under ytan af detta still-vatten, vi på 60 Meters djup påträffade 

 maximet under vintern och minimet under sommaren 1890. Detta vatten (i stationen Syn, 

 Svm och Cxn) tillhör rörelsens centrum, under det vattenlagren i stat. Cn tillhöra dess pe- 

 riferi. Ja, vi kunna bevisa, att det vatten, som innehöll maximet å linien Hållö — O. 

 Risör vid 60 Meters djup, icke har inkommit i Skagerack under samma årstid som vattnet 

 i stat. Cn å linien Skagen — Christiansand på 150 Meters djup och alltså icke kan bära 

 samma värmevåg i sitt sköte. Gashalten befanns nemligen högst olika vid de 3 maximi- 

 punkterna i stat. Syni, Cxn och Cn, såsom följande sammanställning visar: 



') Se här om Boguslawski Oceanographie. 1 kap. Die Wellen. 



