KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 55 



Man sev af ofvanstående utredning som vi lemnat, att något direkt samband mellan 

 Skageracksbassinens bottentemperatur och de omgifvande kusternas vinter- eller årstempera- 

 tur icke förefinnes. 



Det centrala Skageracks verkliga vintertemperatur i hafsytan bestämmes af den tem- 

 peratur, som bankvattnet af 32 och 33 %o salthalt medför, hvilket om vintern inkommer 

 från hafvet utanför den Norska vest- eller nordvestkusten. Denna yttemperatur funno vi 

 i Februari 1890 vara något öfver eller under 4°. Bankvattnets understa lager hafva något 

 högre temperatur, och det är denna, som i första hand blir bestämmande för det om som- 

 maren uppträdande temperaturminimet och i sista hand för bottentemperaturen. Valören 

 af det förra kan vexla från år till år, och det är antagligt, att den föregående vinterns 

 karaktär inverkar derpå. Så påminna vi t. ex. om, att vintern 1876 — 77 var ovanligt sträng 

 och att vintern 1890 deremot var ovanligt blid, hvilket kan stå i sammanhang med, att 

 Ekman sommaren 1877 fann valören 4°,7 och Pettersson sommaren 1890 valören 6°, 3 hos 

 årsminimet. På den senare, nemligen bottentemperaturen, inverka icke annat än de lägsta 

 årsminima som förekomma under tidernas lopp. 



Observationer å linierua Yäderöarne— Fredriksyajrn och Fredriks vaera — Koster. 



Utförda med kanonbåten Alfhild, kapten Kempff, d. 13 — 17 Febr. 1890. 



Dessa observationer verkstäldes af R. Ekman och E. Scholander. Kanonbåten lem- 

 nade Fjellbacka skärgård den 13 Febr. på morgonen och gjorde sin första station Ai norr 

 om Väderöarne (se kartan å plansch I). Derpå följde stationerna An, Am, Ajv, Ay under 

 dagens lopp å de platser som angifvas i kartan. Meningen var, att sektionslinien skulle 

 träffa norra sluttningen af Skageracksdjupet, hvilket linien Hållö — O. Risör genomskär i 

 dess mellersta del och linien Skagen — Christiansand i dess sydliga kant. För detta ända- 

 mål lades sektionslinien V. t. N. från Väderöarne ut mot station Am och derifrån nord- 

 vestligt mot Fredriksvasrn. Följande dagen gjordes stationerna Ayi, Avn, Avm, hvarpå 

 kanonbåten ingick till Strömstad öfver natten för att få ersatt en lodlina som brustit vid 

 upplodningen af det stora djupet i Aym. Den 15:de upptogs arbetet vid stationen Aym, 

 der en fördjupning i hafsbotten af intill 400 meter förefinnes, hvilken är isolerad genom 

 en bred bank af mindre än 200 meters djup från det stora Skageracksdjupet och äfven- 

 ledes, såsom kartan visar, från den innanför och N. om Kosteröarne belägna långsträckta 

 fördjupningen, som plägar benämnas Koster-Ränna, hvars norra utgrening sträcker sig 

 ganska nära intill den fördjupning norr om Thorbjörnskär, hvarest station Avm är belägen. 

 Aix ligger inom Kosterrännans djupbassin, skiljd från Avm genom en bank på omkr. 30 

 meters djup. 



Under samma dag undersöktes Kosterrännan genom stationerna Aix — Axn, hvilka 

 stationer icke utsatts på kartan i brist på utrymme. Den 16:de gjordes stationerna Axm 

 och Axiv utefter kusten mellan Väderöarne och Hållö samt st. Axv omkr. 15' utanför Gull- 

 marfjordens mynning. Den 17:de togs en sektion in uti Gullmarfjorden, till närheten af 

 Bornöarne, der ishinder mötte. Dessa stationer äro ej heller utsatta å kartan, men åter- 

 finnas i tabellerna under i^ubrikerna Axm — Axix- 



