KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDUNGAR. BAND. 24. N:0 II. 59 



Sektionen Väderöarne — Fredriksvtern, fig. 7 å plansch V, visar, jeinförd med sektio- 

 nen Hållö — Ö. Risör, tig. 9 å samma plansch, det märkliga förhållandet, att 33 vattnet 

 här i norra Skagerack igen uppträder vid ytan, ^) sedan det i mellersta Skagerack nästan 

 öfverallt varit öfvertäckt af ett 20 Meter tjockt lager af lägre salthalt, 32 "/„„ och tempe- 

 ratur. Endast på ett litet område nära Hållö, i sektionen fig. 9, går 33 vattnet i dagen. 

 Såsom man kan öfvertyga sig genom granskning af sektionerna i fig. 9, pl. V, och fig. 1, 

 pl. III, åtföljes 33 isosalinen alltid på det närmaste af isothermen 4°. Afven på det om- 

 råde i norra Skagerack, der 33 vattnet ånyo uppträder vid ytan, åtföljes det af en högre 

 temperatur, som ligger nära 4°, ehuru den ej fullt uppnår detta värde, så långt mot norr 

 i Skagerack. Sammanställningen af Skandinaviens och Alfhilds observationer visa alltså, 

 att midt i nordliga Skagerack ett isoleradt område af högre salthalt (33 vatten) och tem- 

 peratur (4° och deromkring) uppträder, hvilket angifves i kartan å plansch II. 



I fig. 8, som föreställer sektionen Fredriksvairn — Strömstad, tvärs öfver Christiania- 

 fjordens mynning, ser man tydligen inflytandet af det från Glommen och Christianiafjor- 

 den utströmmande färskare vattnet, hvilket förorsakar att isosaliner och isothermer sänka 

 sig vid station Ayn och Ayi. Detta vatten under 30 "/„„, hvilket på kartan i plansch II 

 är betecknadt med ljusgul färg, tyckes vid sin utströmning i Skagerack vilja dela sig i två 

 strömmar, hvilket förklarar, att konturerna af 32 vattnet i kartan, plansch II, visa tung- 

 forra — ett mycket vanligt förhållande öfverallt, der tvenne strömmar af olika temperatur 

 mötas i hafvet och först observeradt vid Golfströmmens möte med den arktiska ström- 

 men, söder om Newfoundlands kust. En antydan om dessa strömningar hafva vi äfven i 

 sektionen 7, vid stationerna Ay och Aiy. Dessa båda stationer ligga tydligen inom 

 ett område, der vatten af olika slag mötas och blandas, ^) och deraf torde det ojemna för- 

 lopp, som isosalinerna och isothermerna antaga närmast Norska kusten, kurma förklaras. 

 Hufvudmassan af det från N. och NO. kommande färskare vattnet söker sig väg längs 

 Norska kusten och mötes der af 32 vatten, med hvilket det uppblandas till ett vatten af 

 mellan 30 och 32 7oo salthalt, hvilket fortsätter sin väg utmed Norges kust, bildande den 

 s. k. Norska strömmen, hvilken med en hastighet af 10 eng. mil i dygnet sätter mot 

 SV., tvärtemot den herskande vindriktningen. Det var denna ström, som vållade den 

 stora afdriften hos Skandinavien under dess 9:de och 10:de station. Fartyget befann sig 

 då uti vatten af 30,5 — 31,6 7oo salthalt (se Skandinaviens tabeller, stat. Six och Sx). Dessa 

 observationer gifva äfven upplysning om den Norska strömmens mäktighet utanför O- 

 Risör under vintern, hvarför vi här citera dem. 



^) Detta förliållande, att i norra Skagerack utanför Svenska kusten mellan Hållö och Väderöarne uppträder 

 ett område med salthalts- och temperaturmaximura, står naturligtvis i sammanhang med den redan af F. L. Ek- 

 man 1869 gjorda iakttagelsen, att salthalten i ytan längs Bohusläns kust är störst i trakten mellan Hållö och 

 Fjellbacka. Ackermann (Beiträge zur phys. Geographie der Ostsee. Hamburg 1883. p. 152) uppställer till 

 förklaring häraf följande hj'pothes, hvars riktighet vi skola hnua bekräftad i det följande: »Es diirftc hier ein 

 , Fall vorliegen wie es oben schon angedeutet wurde dass nämlich das salzigere Tiefenwasser (in diesem speoiellen 

 Falle das der norwegischen Kiistenrinue, welohe an Bohusläns Kiiste ihr Ende erreicht) auf seichteren Grund 

 auftreibt und so eine lokale Erhöhung des Salzgehaltes der Oberfläohe bewirkt.» 



-) Ett annat exempel på huru 2:ne strömmar af olika salthalt som mötas grena ut sig i tungform synes 

 på kartan i plansch II vid trakten N. om Skagen, der utströmmande Kattegatsvatten och ingående bankvatten af 

 32 och 33 7oo mötas. Alldeles samma formation återfinnes i kartan på plansch IX utanför Norges kust vid 

 63 — 64 breddgraden. 



Se MoHN 1. c. p. 168. 



