64 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



och inkomma i Christianiaf jorden och fördjupningen på 400 Meter utanför dess mynning 

 eller Kosterrännan eller Gullmarfjorden. Häraf följande vigtiga slutsats: 



Atlantervattnets (d. v. s. 35-vattnets) utbredning vintertiden i Skagerack är för när- 

 varande inskränkt till den egentliga Skageracksbassinen och sträcker sig icke till Kattegat 

 eller de djupare Svenska och Norska fjordarne och kustrännorna eller bassinerna, dit endast 

 34-vattnet tränger. 



35-vattnets gräns mot Kattegat ligger mellan stat. Si och Sn; dess gräns mot N. 

 ligger såsom nämndt är nägonstädes S. om stat. Am. 



Om sommaren torde förhållandet vara annorlunda, åtminstone vissa år. 



Sommaren 1887, då Prof. Ekman anstälde sina undersökningar, gick Atlantervattnet 

 icke in i Kattegat, men steg deremot öfver banken mellan Skageracksdjupet och Christiania- 

 fjorden. Ekman gjorde då en sektion längs en linie öfver Kosterrännan samt vidare mellan 

 Koster och Fredriksvsern, belägen emellan Alfhilds sektioner vintern 1890. Han fann då 

 35-vatten på 130 — 150 Meters djup utanför kusten; derofvan ett mäktigt lager 34-vatten 

 till omkr. 50 Meter från ytan, derofvan 33- och 32-vattenlager som vanligt under som- 

 maren starkt reducerade till sin mäktighet, hvartdera omkr. 1 1 Meter tjockt,]') och der- 

 ofvan i rask följd vatten från 28 till 17 °/^^ salthalt (se plansch V). 



Sålunda öfversvämmade 35-vattnet under den sommaren platån som skiljer Christiania- 

 fjorden från Skageracksdjupet och kunde obehindradt nedtränga i den stora fördjupningen 

 vid stat. Aviii, uti hvilken Alfhild under vintern 1890 icke fann högre salthalt än 

 34,49 7,„. 



Deremot fann Ekman 1877 på sommaren Kosterrännan fullkomligt afstängd från 

 35-vattnets tillträde. Vid 170 Meters djup fann Ekman 34,95 7oo ™ed en temperatur af 

 5°, 2 under det temperaturen hos 35-vattnet utanför Koster på 150 — 170 Meters djup var 

 6°,8. Detta visar, att ingen kommunikation mellan dessa bottenlager existerade den 

 sommaren. 



Att likväl perioder kunna inträffa, då 35-vattnet äfven inkommer i Kosterrännan, 

 derom vittnar Ekmans undersökning i Juli 1869, då han på 183 Meters djup ur Koster- 

 fjorden upphemtade det vattenprof af 35,0 1 "/o^ salthalt, å hvilket han sedermera verkstälde 

 vidlyftiga analyser och volymbestämningar och i sina tabeller betecknade med »D». 



Sålunda måste någon gång före 1869 bottenvattnet i Skagerack hafva sigit så högt, 

 att det inkommit i Kosterrännans djupbassin och bragt salthalten derstädes upp till gränsen 

 35 7oo) ^*t värde, som den numera vida understiger.^) Ty uti de 4 stationer som Alfliild 

 utförde på olika punkter af Kosterrännan och hvilka upptagas i tabellen såsom Aix, Ax, 

 Axi och Asii fanns endast 34-vatten vid botten på de största djupen. Så- t. ex i Aix på 

 230 Meter 34,77 "/gg, i Axn på samma djup 34,76 "/(,„. Vi omnämna detta endast för att 

 skildra de olika vattenslagens allmänna utbredning i Skagerack under vintern 1890; till- 

 ståndet i Skageracks mindre djupvattensbassiner och fjordar skall närmare utredas i ett 

 särskildt kapitel. 



') 33-lagrets tjocklek i Febr. 1890 var i stat. Am 30 Meter och mellan stat. Aiy och Ay öfver 100 

 Meter. 32-vattnet var i stat. Ay omkring 30 Meter o. s. v. 



■') Detta och dylika fakta skola sedermera upptagas till närmare diskussion, då vi beröra frågan om möj- 

 ligheten för periodiska eller operiodiska vexlingar uti Skageracks hydrografi. 



