KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 24. N:0 il. 67 



Den hydrografiska situationen inses bäst genom att jemföra djupkartan å plansch I 

 med genomsnitten å plansch III. Skageracksdjupet grundar småningom upp mot Kattegats 

 mynning, i hvilken största djupet ej uppgår till mer än 100 Meter. Från mynningen går 

 en ränna af mycket oregelbunden form långt in i Kattegat, hvilken å djupkartan i pknsch 

 I markeras af 50 Meters djuplinierna. Största djupet i denna ränna fanns ä linien Göte- 

 borg — Fredriksvsern i stat. Gn omkring 7 — 8 eng. mil utanför Göteborgs skärgård med 

 70 Meter och å linien Gyn — Varberg i stat. Gjx å 50 — 60 Meters djup. Längre söderut 

 grundar rännan upp till mindre än 50 Meter. Detta sker redan N. om Anholt, men en 

 utlöpare från densamma fortsätter dock med ringare djup till ungefär midt emellan Anholt 

 och Seeland, hvarest den förlorar sig och öfvergår uti det breda undervattenstiack af 20 

 — 30 Meters djup som bildar botten i Kattegats stora bassin N. om Seeland. Skagerack 

 fördjupar sig alltså småningom trattformigt från trakten af Anholt mot Skageracks djupa 

 bassin ungefär på liknande sätt som den Norska Rännan mot Ishafsdjupet. Vi skola i en 

 följande afdelning närmare fullfölja denna jemförelse. 



Denna ränna bildar den kanal, hvarigenom det saltaste och om vintertiden varmaste 

 vattnet inströmmar i Kattegat, såsom synes af en blick på sektionerna fig. 2 och 3 pl. Ill, 

 hvilka äro återgifna dels i den vanliga skalan för alla Skagerackssektionerna, dels med 

 förstorad djupskala. Man ser af sektionerna och djupkartan, att Kattegats djupa kanal 

 ligger mycket närmare . Sveriges kust, och att vestra sidan af Kattegat bildar en grund 

 platå omkring Laasö, hvilken sträcker sig från Danmark ut öfver mer än halfva Kattegat. 

 Af isosalinernas och isothermernas förlopp inses det vigtiga förhållandet, att den ingående 

 bottenströmmen af salt vatten från Skagerack icke med jemn nivå flyter fram i rännans 

 midt följande denna djupa kanal utan håller sig till Kattegats vestra sida och öfversväm- 

 mar djuprännans vestra sida samt den Danska banken. Detta är ett utslag af den allmänna 

 tendens, som den ingående underströmmen har att följa den Norska Rännans yttre sida. 

 Så är förhållandet i Nordsjön, enligt Draches bestämningar, hvarom mera sedan, så är för- 

 hållandet i Skagerack enligt vår expedition (se t. ex. Christiansand — Skagen-sektionen i fig- 

 1 å plansch III), och sådant är slutligen förhållandet i den sista utgreningen af Norska 

 Rännan, nemligen Kattegats djupa kanal. Den yttre sidan bildas här af den Danska banken. 



Men oaktadt undervattensströmmen har så deciderad tendens att tränga sina vatten- 

 lager upp öfver den yttre vestra sidan, träffar man dess salta vatten endast å sådana 

 partier af den Danska banken, der djupet är större än 20 Meter. På den stora platån, 

 som omger Lajsö och ej är mer än 10 — 11 Meter djup, finner man ej vidare ingående 

 utan endast utströmmande vatten. Underströmmen får här hålla sig öster om La3Sö i 

 den djupa ränna, som der finnes (se fig. 2 & 3 å plansch III) Man finner likväl, om 

 man jemför det vatten som der finnes med vattnet å samma djup invid Svenska sidan, 

 att det utströmmande Kattegatsvattnet har vida högre salthalt, 26 — 27 Voo» '^^^ Danska') 

 än vid Svenska sidan, 20 — 26 %„. Hvarken vid Danska eller Svenska sidan består emel- 

 lertid den Baltiska strömmen af oblandadt Ostersjö vatten. Hela den södra grunda delen 

 af Kattegat är nemligen att betrakta som ett stort blandningsområde, der Östersjöns ut- 

 strömmande vattenlager på det ringa djupet af 20 — 30 Meter utbreda sig öfver och 



^) Detta förhållande är redan för länge sedan bemärkt af Tyska författare, t. e. Ackermann m. fl. 



