72 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



35 vattnet, som d. 16:de icke ännu hunnit fram till punkten Hi påträffades d. 18:de — 

 19:de vid Ci vid 60 Meter och slutligen d. 27:de omkring Skagens fyrskepp på 38 Me- 

 ters djup. 



Hvad som förefaller oväntadt är, att de tunna lager, som tillhöra den utflytande 

 strömmen, genom sin rörelseenergi kunna framkalla så stora och djupgående verkningar 

 hos de undre tyngre lagren. 



Vid en blick på tig. 1 å plansch III, som ganska troget återgifver förhållandet mellan 

 de utgående och ingående vattenlagrens volymer, vill det synas, som om orsak och ver- 

 kan här stode i disproportion till hvarandra. Men man må besinna: å ena sidan, att jem- 

 förelsevis ringa arbete behöfves för att verkställa massförflyttningar inom undervattens- 

 lagren på grund af vattnets ringa inre friktion och äfvenså för att lyfta tyngre vatten- 

 slag till högre nivå, på grund af deras ringa olikhet i spec. vigt mot omgifningen, och å 

 andra sidan, att ytströmmen innehåller en betydlig rörelseenergi. Den vattenmassa af yt- 

 lagret, som under en timmas tid strömmade fram genom ett tvärsnitt af 1 qvadratmeter 

 d. 13 Febr. på morgonen i trakten af Skagens fyrskepp, innehöll en rörelseenergi af om- 

 kring 25,000 Meterkilogram in. Vi kunna antaga, att endast en mycket ringa del af denna 

 energi förvandlas i molekylarrörelse (värme), och att den ojemförligt största delen om- 

 sättes i massrörelse, d. v. s. användes till framkallande af strömmar i det kringliggande 

 vattnet.*) Med detta i minne bör man icke underskatta arbetsförmågan hos de tunna 

 ytströmmar, som omkretsa Skagerack eller utfalla deruti, vester om Skagens udde, då 

 vindriktningen blir östlig och tillåter klyfning af den Baltiska strömmen i en vestlig gren 

 och en östlig kustström, längs Svenska stranden. Ty af det, som blifvit nämdt i det före- 

 gående, vid diskussionen af linien Göteborg — Hamburg å sid. 30, framgår alldeles tydligt, 

 att klyfningen beror på atmosfäriska förhållanden, såsom vindriktning och fördelning af 

 lufttrycket. Före d. 11 Febr. existerade alls icke något utflöde af Baltiskt vatten N. och 

 V. om Skagen, utan tvärtom en ingående ström med 32 — 33 7oo salthalt i ytan (se fyr- 

 skeppsobservationerna å sid. 68 och Nordens observationer d. 8 Febr., å sid. 30. Denna 

 ytström betäckte en del af Kattegats yta, närmast Danska landet, och den Baltiska ström- 

 men har under sådana förhållanden måst hålla sig i samlad massa under Svenska kusten. 

 Denna situation skapas af ihållande vestliga vindar, hvilka tränga Baltiska strömmen till- 

 baka mot Svenska landet och pressa vid ytan in 32 — 33 7oo vatten förbi Skagen in i 

 Kattegat. 



Under sådana förhållanden strömmar icke något särdeles salthaltigt vatten in i Ska- 

 gerack såsom bottenström, ty de vestliga vindarne verka på ytan af Nordsjön och Skage- 

 rack och drifva in i Kattegat ett temligen homogent lager af 33 vatten, som djupare ned 

 öfvergår i 34 vatten, men äfven på Jutska refvets djupaste ställen, såsom t. ex. på 100 

 Meter i stat. Hi ej hinner upp till gränsen 35 "/^o salthalt. Ty på Skageracks djupaste 

 lager verka icke de vestliga vindarne. 



Detta göra deremot de östliga vindarne genom den reaktionsström, som framkallas 

 af de vattenmassor, som dessa östliga vindar jemte öfvertrycket från Östersjön drifva ut i 

 Skagerack, vester om Skagens udde. Derigenom suges djupvattenslager med 35 7oo ^^1* 



') Den räcker till att lyfta en flera ^gv större massa af 35, o "/^q vatten 40 Meter hö^t från 100 Meters 

 nivån till 60 Meter från ytan uti en omgifning af 34,9 "/oo vatten af samma temperatur; friktoinen oberäknad. 



