7S PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



söder om dess fyrskepp, men under tiden från d. 11 till d. 13 Febr. åter försvunnit. 

 Hvart har detta vatten tagit vägen? Ifall det hade trängts tillbaka mot Skagen, skulle 

 två saker inträffat: det salta bottenlagret vid Skagens fyrskepp skulle hafva ökats i mäk- 

 tighet, och då det icke förmådde tränga in i Kattegat, emedan hela Lepsö ränna från d. 

 14:de Febr. ända till botten var fyld med utströmmande Baltiskt vatten, borde tillström- 

 ningen af salt vatten från djupet kring Skagen hafva upphört. Men intetdera inträffar. 

 Vi kunna icke på observationstabellen å sid. 69 förmärka någon betydligare stigning af 



34 vattnets nivå under och efter midten af månaden, men inströmningen af vatten från 

 de utanför liggande djupen fortgår likafullt, såsom man finner af salthaltens tilltagande 

 vid bottnen ända till slutet af månaden. Vi sluta deraf, att detta vatten efterhanden bort- 

 förts af den utfallande strömmen och blandat sig med dess undre lager. Kattegats 

 grunda vestliga del är utan tvifvel att anse såsom ett blandningsområde, der alla om- 

 ständigheter äro så gynsamma som möjligt för blandning af Ostersjövattnet, som lem- 

 nar Belterna och Sundet med en salthalt, som sällan torde öfverstiga, eller ens uppnå 20 

 "/oo, men oftast nedgår betydligt derunder, ^) med inströmmande vatten från Skagerack af 

 omkring 32 — 33 "/„„ salthalt i ytan vintertiden och ännu större i bottenlagren. På den vid- 

 sträckta grunda platån längs Danmark tvingas den senare af dessa strömmar att passera 

 bredvid eller under den förra, och dervid uppkomma alla dessa vattenslag af intill 28 — 

 29 — 30 "/oo salthalt, hvilka om vintern utgöra den Baltiska strömmens hufvudmassa. Vid 

 Kattegats östra sida är i allmänhet djupet större och den ingående bottenströmmen finner 

 uti den djupa rännan plats för sina vattenmassor. Derför träffas den fullständigaste bland- 

 ningen med största salthalten utefter Danska sidan. 



Det återstår nu att anställa en jemförelse med förhållandena under sommaren vid 

 Kattegats mynning. 



Den 21 Juni 1876 gjorde G. Ekman och A. Cronander en sektion från Paternoster 

 till en punkt N. om Skagen, hvilken finnes utlagd i plansch VIII. Högsta salthalten på 

 denna linie, som ligger utanför Kattegats mynning fanns =35,2 "/„,, på 53 M. djup 10 

 eng. mil ONO. om Skagen. 



Man ser af figuren, att 35 vattnet finnes å Danska banken, men icke å den längre 

 österut befintliga djupa rännan i Kattegat. hvilken helt och hållet fylles af 34 vatten. 



Den 30 Juni s. å. gjordes ånyo en sektion längre in i Kattegat från Göteborg till 

 Hirtsholm (en linie, som i det närmaste sammanfaller med vår sektion d. 13 Febr. mellan 

 Göteborg och Fredrikshavn). Den är äfven utlagd å plansch VIII. Man ser, att, oaktadt 



35 vatten fanns å Danska refvet, utanför Kattegat, på ringare djup än djupa rännans, så 

 hade detta likväl icke inträngt i denna, hvilken på botten är fyld med 34 vatten, med 

 högsta salthalt =34,95 7oo- 



Af dessa 2 sektioner från sommaren 1876 ser man, att 34 vatten, men icke 35 vatten, 

 gick in i Kattegats djupa ränna. 



Afvenledes ser man af båda figurerna, att Baltiska strömmen fyller Kattegats hela 

 yta mellan Hirtsholm och Vinga om sommai-en och som vanligt är saltast vid Danska 

 sidan, under det en smal kustström af föga uppblandadt Östersjövatten går fram längs Svenska 



') Se t. ex. AcKERMANN, die Ostsee, p. 154. 



