KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 93 



halt och fatt sin kohyrelialt ökad med ungefär motsvarande volym mot det försvunna 

 syret. ) 



Vi anse oss berättigade till denna slutsats, emedan intet annat fenomen än ajid- 

 ningsprocessen hos lefvande varelser, t. ex. fiskar, crustacéer o. s. v. skulle kunnat sam- 

 tidigt minska syrehalten från mer än 6 cc. i litern till mindre än 2 cc. och öka kolsyre- 

 halten från omkr. 47 till öfver 51 cc. Nedsättningen i syremängden är så betydlig, att 

 man med skäl kan framställa den frågan, huruvida ej sådant vatten, som Gullmarfjordens 

 djupa bassin innehöll vintern 1890, är otjenligt att underhålla lefvande varelser, sedan 

 syrehalten sjunkit till under 2 cc. i litern hafsvatten. 



Några iakttagelser af fröken H. Loven under sommaren 1890 vid Kristinebergs bio- 

 logiska anstalt må här anföras, såsom egnade att sprida ljus öfver denna fråga. Af fröken 

 Lovens undersökningar framgår att: 



Alger kunna genom sin respiration (i mörker) borttaga hvarje spår af löst syre ur 

 hafsvatten under samtidig produktion af kolsyra. Algen kan förblifva vid lif flera dygn 

 uti hafsvatten, som icke innehåller syre. 



Hvad tiskarnes förmåga att uthärda i syrefattigt vatten beträffar, kom fröken L. 

 i tillfälle att undersöka vattnet i anstaltens aqvarier, då tillströmningen af nytt vatten af- 

 stannat och iiskarne dött eller voro döende af brist på luft. 



Vid ett sådant tillfälle innehöll hvarje liter vatten i stora aqvariet 

 12, V6 cc. N^; 0,57 cc. O^, (i procent = 4,44); 48,o? cc. CO^. 



Vanligen var gashalten i vattenledningsvattnet mellan 5 å 6 cc. 0^ och omkr. 40 

 cc. COj. Att i detta fall COg-halten ökats mera än syret förminskats, föi'klaras deraf, 

 att då stora aqvariet är öppet, har luft från ytan diftunderat ned i vattnet och bidragit 

 till underhållande af fiskarnes respiration. I det ögonblick profven togos hade syret för- 

 brukats, så när som 0,57 cc. per liter. Då lefde ännu fjersingar och berggyltor, men tor- 

 skar, flundror m. fl. hade dött. 



Ännu tydligare resultat erhöllos från tvenne andra aqvarier, som voro hermetiskt 

 slutna. I det ena, som rymde 18' 'g liter, vistades en torsk, som efter 6 timmar hade 

 förbrukat syret i denna vattenqvantitet på följande sätt: 



I hvarje liter af vattenledningsvattnet fanns 



11,90 cc. Ng; 5,18 cc. O3 (i % = 30,34); 39,56 cc. COg. 

 Efter 6 timmar fanns qvar i hvarje liter af aqvariets vatten: 



12,20 cc. N2; 0,19 cc. O2 (i %= 1,54); 44,17 cc. CO2. 

 Ma,n ser, att ökningen af kolsyran == 4,6 1 cc. motsvarar minskningen i syre =^ 5 cc. 



Fisken, som vägde 140,1 gramm hade på 6 timmar förändrat vattnets totala gas- 

 halt på följande sätt: 



I aqvariet fanns ursprungligen (i ISVs liter) 



95,83 cc. 0^; 731,86 cc. CO^ 

 och efter 6 timmar 

 3,51 cc. O2; 817,14 cc. CO2. 



') Hela denna process har likväl icke försiggått inom fjorden, ty, såsom vi senare skola visa, inkommer 

 hafsvattnet på fjordens botten med ganska nedsatt syrehalt. 



