KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 95 



ansvälla och uppnå en vida högre nivå än om vintern, isynnerhet invid kusterna. Man 

 ser verkningarne häraf på profilen i fig. lOB. 35 vattnet når numera fram högt upp på 

 strandbanken och 34 vattnet intränger öfver densamma och utdrifver och ersätter det 

 ffamla vattnet på fjordens botten. Dettas l^ortskaffande underlättas mäktigt af reaktions- 

 verkningen af den ytström, som från Qvistrums-än sätter ut genom hela Gullmaren. 



Man ser vidare på fig. lOB, huru de under vintern så mäktiga vattenslagen af 32 

 och 33 %„ om sommaren reducerats till obetydlig tjocklek ute i Skagerack, men inne i 

 Gullmarfjorden ännu bibehållit en ansenlig, ehuru reducerad volym. Vi skola finna samma 

 förhållande uti alla fjordar och rännor, som grena ut sig från Skagerack, helst om dessa 

 genom en mera afsides belägenhet eller genom framför liggande ögrupper äro skyddade 

 för den starka Baltiska ytströmmen, hvilken om sommaren spolar ut 32 och 33 vattnet 

 till största delen ur Skagerack. Uti instängda fjordar, såsom Gullmaren eller Koster Ränna 

 (se Ekmans sekt., pl. V), hålla sig rester af dessa under vintern inkomna vattenslag längre 

 qvar än i öppna sjön. 



Inträdet af nytt vatten af 34 "igg salthalt öfver banken har medfört stora förän- 

 dringar i fjordens djupa bassin. Att nytt vatten ersatt det gamla, finner man först och 

 främst deraf, att salthalten stigit ifrån 34,14 "/(,„, som var dess maximum under vintern, 

 till 34,77 och att temperaturen vid botten, som under vintern var 4°, 2, nu är 5°,8. Största 

 förändringen visar sig likväl uti vattnets gashalt. 



Bland ett mycket stort antal gasbestämningar å Gullmarfjordens vatten, utförda 

 sommaren 1890 af fröken Palmqvist, hafva endast några, tagna från stationen Pn, midt 

 för Alsbäck, upptagits i vår tabell å sid 90. Jemföras dessa med gashalterna, funna å 

 samma ställe (stat. Axvi) och samma djup under vintern, finner man, att syremängden 

 förändrats sålunda: 



Djup. Vintern 1890. Sommaren 1890 (26 Ang.). 



70— 75 M. - 2,^6 cc. =- 18,12 %. 4,77 cc. = 26,54 %. 



100 » 2,39 » = 14,10 » 4,47 » = 25,13 » 



120—130 » 1,88 » = 12,70 » 3,84 » = 22,42 » 



Lägsta halten af syre, uttryckt i procent af den upplösta luftmängden var i Febr. 

 -- 12,7 %, i Juli s. å. = 22,4 %. Ett tydligare bevis för, att fjordens bottenlager blifvit 

 förnyade någon gång under mellantiden (d. v. s. på våren) och ersatta med friskare vatten 

 från hafvet, kan icke tänkas. 



Emellertid observera vi, att äfven detta nya vatten har anmärkningsvärdt låg syre- 

 halt och hög kolsyrehalt, ehuru det på långt när ej uppnår en sådan ytterlighet liäruti, 

 som det vatten, som varit instängdt i fjorden under vintern. Förhållandet är nemli- 

 gen att: 



34 vattnet i Skagerack under sommaren 1890 hade en anmäi^kningsvärdt lag syrehalt. 



Detta förhållande skall i ett följande kapitel närmare utredas. 



Det inträngande nya vattnet medför äfven en annan temperatur (nemligen 6° C. 

 vid fjordens botten) än den låga värmegrad, som fanns på samma ställe i Febr. —4°, 2 C. 

 För öfrigt ser man af fig. 10 B, huru en värmevåg från ofvan tränger ned mot djupet. 



