102 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGEAFI. 



Fig. 6 A återgifver tillståndet utanför och innanför Stigfjordens bottentröskel i Febr. 1890. 

 Fjorden har äfven ett annat sund (Lja-ö-sund) än det vi undersökt, men som en bottentröskel 

 af samma djup finnes äfven i detta sund blir djupbassinen vid station Sxvi lika fullt af- 

 spärrad på 10 Meters djup från kommunikation med hafvet. Genom ännu ett tredje sund, 

 Skopesund, står Stigfjorden på ringa djup i förbindelse med fjordsystemet innanför Oroust 

 och Tjörn. Vattenutbytet mellan dessa inre fjordar och hafvet sker genom tidvattens- 

 strömmar^) som passera genom fjorden och öfver sundens trösklar. Genom Stigfjorden 

 passerar sålunda icke som genom Gullmaren en ytström af färskt vatten, utan ytvattnet 

 här utgöres af den Baltiska strömmens vatten, sådant detta är beskaffadt vid Bohusläns 

 kust. Derför skall man ibland finna ytvattnet i fjorden saltare än utanför i Skagerack. 

 Men djupbassinen i fjorden är genom tröskeln afstängd från denna cirkulation, och omedel- 

 bart under tröskelns nivå visar sig en skarp skilnad, hvilken allra bäst kan observeras i 

 stationerna Sxv och Sxvi som ligga på hvar sin sida tröskeln på knappt 1 V2 ^ng. mils 

 afstånd. Då det gälde att liksom med Gullmaren anordna iakttagelser med regelbundna 

 mellantider i Stigfjorden, valde vi derför de 2 punkterna Sxv och Sxvi jemte en punkt 

 utomskärs nära sluttningen af Måseskärsgrunden mot Skageracksdjupet. Vid dessa 3 

 punkter anstäldes observationer 26 Juli 1890 och 26 Febr. 1891 af O. Pettersson 

 och G. Ekman, hvilka återfinnas i tabellerna såsom stationerna Fy, Fyi, Fvu (sommaren 

 1890) och Liv, Ly, Lvi (vintern 1891) samt i profil återgifvas i fig. Q B och 6 C. Genom 

 en blick på dessa tabeller och sektioner får man en föreställning om variationerna inom 

 Stigfjorden under de olika årstiderna 1890 — 91 samt dessa varationers sammanhang med 

 omvexlingarne i Skagerack uuder samma tid. 



Man ser i fig. 6 Ä att isosalinerna 34, 33, 32 icke nå fram till Måseskärsbankarne, 

 der stat. Sxm är belägen i Februari 1890. Men man ser också, att vid något föregående 

 tillfälle 32-vattnets nivå måste hafva stigit så högt, att det öfversvämmat fjordtröskeln 

 och qvarlemnat i bassinen der innanför rester af vattenlagren 32 — 27 7oo> hvilka ligga i 

 ordnade strata innanför tröskeln. Dessa afstängda lager synas bättre hafva bibehållit sin 

 temperatur än motsvarande lager ute i. hafvet, såsom man ser af temperaturanteckningarne 

 och isothermernas läge i fig. 6 A. 32-vattnet, som träffas i Stigfjordens djupaste partier, 

 synes alltså spela samma roll derstädes som 34-vattnet gör i GuUmarfj orden. Gashalten 

 i Stigfjordens bottenlager visar, att det varit utsatt för inverkan af organiskt lif uti sina 

 lägre och varmare lager, men icke i det kalla och färskare lagret 5 Meter under ytan. 

 Jemför man i ofv anstående tabell gashalten i stationerna Sxm och Sxiv på 33 och 44 Meters 

 djup, der syrehalten uppgår till öfver 7 cc. i litern (= öfver 33 7oo) ^^^^ vattnets gas- 

 halt inuti fjorden som fanns i: 



Salthalt. cc. N^. cc. Oj. % Oo. cc. Coj. 



32,28 7„o 13,18 5,25 28,48 49,V8 



27,54 » 14,73 6,62 31,00 — 



25,77 » 15,39 7,72 33,40 — 



så finner man, att det organiska lifvet inuti fjordens djup har reducerat syrehalten till 5,25 

 cc. (= 28,48 %) och ökat kolsyrehalten till 49,78 cc. i litern, hvilket är ett ovanligt högt 



') Att det är tidvattensströmmar bevisas af deras regelbundna vexling under dygnet åtminstone i Skopesund. 



Station. 



Djup. 



t.° 



Sxvi 



30 M. 



4°,8 



Sxviii 



13 » 



2°,6 



» 



5 » 



1°,0 



