118 PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



emedan saltbestäm ningai" fattas. De anstäldes något utanför och SV. om de yttersta 

 ■skären i Paternostergruppen. 



O M •. 1°,8 C. 



10 i 3°,2 » - 



20 » 3°,8 » 



30 » 4°,2 » 



48 » ..._ 4°,8 » 



50 » 4°,8 » 



Det är icke svårt att på dessa temperaturer igenkänna samma vatten som 6 dagar 

 derefter i sektion 6 A återfnnes vid yttre sluttningen af Måseskärsbanken och i station 

 Sxii under 20 Meters djup. 



I Febr. 1891 funno vi öfverallt från Göteborg till Hållö inomskärs vatten af 1°,8 

 temperatur och 28 Voo salthalt. Endast der djupet var öfver 30 Meter, såsom t. ex. vid 

 Vamlingen utanför Smögen, vid Bläckhall innanför Kornö och på öppna fjorden S. om 

 Käringön, der djupet vid 42 Meter (se sektion 6 C station LIV) funno vi öfver 32 — 33 7oo 

 salthalt och öfver 3° temperatur. Någon sill fiskades icke vidare dessa dagar, men stora 

 stäng hade gjorts i synnerhet N. om Hållö i veckan förut, hvilka fortfarande qvarstodo. 



Vi anse, att sillen under alla dessa vintrar inkommit till kusten inomskärs med 

 bankvattnet och försvunnit med dess tillbakavikande ur skärgården, dock icke så, att sill 

 ej skulle kunna påträffas i annan omgifning än i vatten af 32 — 33 "/qq salthalt och 3°, 

 4° eller 5° temperatur. Tvärtom tro vi, att dessa lättare vattenslag af lägre temperatur, 

 som vid kusten öfverlagra barikvattnet, erbjuda andra lifsvilkor åt fiskstimmen genom 

 lägre temperatur, större syrehalt och lägre specifik vigt — måhända äfven genom annan 

 relation mellan alkalinitet och kolsyrehalt — hvilka kunna vara fördelaktiga för desamma 

 uti någon viss utvecklingsperiod och då uppsökas. Man får derför icke vänta att finna 

 vatten af 3° — 4° och hög salthalt för hvarje fiskplats, der sill vadar satts, oaktadt så verk- 

 ligen var fallet under de föi'sta åren af fisket, ja vi kunna tillägga, att man aldrig skall 

 finna denna temperatur i ytan under hög vintern på fiskeplatser i södra skärgården och endast 

 undantagsvis i den norra. Men vi anse, att hvarje sillstim, huru långt in i skärgården 

 det än må träffas, är en utstrålning från någon tunga af dylikt vatten, som följt skär- 

 gårdens djupare rännor som en undervattensström, hvilken tränger in och drager sig till- 

 baka allt eftersom bankvattnets nivå vexlar utanför kusten. Ofvan är'visadt, hvilka stora 

 förändringar, som ske i dessa undre lager vid hvarje vexling i ytlagrens rörelse. Deraf 

 följa äfven dessa plötsliga och skenbart nyckfulla insteg af sillen, hvilka af fiskare be- 

 tecknas såsom utstrålningar af stimmen. Man får emellertid lägga märke till en sak, 

 nemligen att vatten af 32 — 33 "/gf, salthalt alla årstider finnas i Skagerack och Kattegat, 

 ehuru det om sommaren förekommer i mindre mäktighet och med högre temperatur. 

 Någon gång under hösten eller början af vintern utbytes det mot nytt vatten af samma 

 salthalt men lägre temperatur. Nu förekommer sillfiske både före och efter detta vatten- 

 ombyte, men har mycket olika karakter. Före vattenömsningen fångas sill i norra Katte- 

 gat med drifgarn under Augusti, September och in i Oktober förnämligast öfver vestra 

 sidan af Kattegats djupa ränna åtminstone 5 — 6 mil från kusten och vid sluttningen af 



